ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року  Справа №906/34/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя  Мельник О.В.
суддя Олексюк Г.Є. 
суддя Петухов М.Г. 
секретар судового засідання Левчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.07.2025 (суддя Нестерчук С.С., повне рішення складено 03.07.2025)
за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гришковецької селищної ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"
про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю, стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 129 641,67 грн
за участю: 
прокурора - Рункевич І.В.,
представник позивача - не з`явився,
представника відповідача - Рудзея Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.07.2025 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсними додаткові угоди №2 від 22.02.2023 та №5 від 25.08.2023 до Договору №163-Т на закупівлю електричної енергії від 30.12.2022. Стягнуто з ТОВ "Житомирська обласна енергетична компанія" на користь Гришковецької селищної ради 103 360,86 грн безпідставно набутих грошових коштів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ "Житомирська обласна енергетична компанія" на користь Житомирської обласної прокуратури 8470,17 грн судових витрати зі сплати судового збору.
Суд першої інстанції зазначив, що коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.
Оцінивши надані докази в обґрунтування коливання ціни товару на ринку як підстави для укладення додаткових угод № 2 від 22.02.2023 та № 5 від 25.08.2023, а саме цінові довідки Харківської торгово-промислової палати від 06.02.2023, від 01.08.2023 (складені за листами-заявами ТОВ "ЖОЕК"), господарський суд вказав, що вказані довідки не містять динаміку цін та не встановлюють її рух у бік збільшення чи зменшення, тобто факт наявності коливання ціни на ринку у період між укладенням договору та внесенням змін до нього. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені довідки Харківської ТПП є документами довідково-інформаційного характеру, що демонструють середню ціну на електричну енергію на ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС України згідно з інформацією АТ "Оператор ринку" на певні дати, а тому не є документальним підтвердженням коливання цін та не є достатніми для належного обґрунтування факту коливання ціни на електричну енергію на ринку.
З огляду на це, дії відповідача щодо ініціювання зміни ціни без достатніх правових і фактичних підстав, свідчать про недобросовісне використання договірного механізму і виключають можливість визнання таких змін правомірною реалізацією передбаченого законом права на перегляд ціни.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що додаткові угоди №2 від 22.02.2023, №5 від 25.08.2023 були укладені без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни з порушенням вимог ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пп.2 п.19 Особливостей, затв. постановою КМУ №1178, а тому підлягають визнанню недійсними на підставі ст.203, 215 ЦК України.
Водночас, додаткові угоди № 3 від 31.03.2023 та № 4 від 16.06.2023 як встановлено судом були укладені у зв`язку з зростанням встановленого НКРЕКП тарифу на послуги з передачі електричної енергії, у зв`язку з чим внесено зміни до ціни електричної енергії, що цілком відповідає п.п.7 п.19 Особливостей та приписам п.7 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі". Таким чином, суд вказав, що відсутні правові підстави для визнання цих додаткових угод недійсними.
З урахування визнання недійсними спірних додаткових угод №2 і №5, що свідчить про те, що підстава для оплати товару за такою ціною фактично відпала, суд, керуючись ст.216, 1212 ЦК України, дійшов висновку, що кошти в сумі 103360,86 грн підлягають стягненню з відповідача як безпідставно набуті, що відповідає принципам відновлення порушеного майнового становища сторони.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Апелянт, зокрема, вказує, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував практику Верховного Суду в аналогічних справах, згідно якої експертний висновок (довідка) торгово-промислової палати про ціну на товар/коливання такої ціни на ринку є достатнім доказом для обґрунтованості змін до договору закупівлі. Крім того, коливання ціни товару на ринку має бути обґрунтовано та документально підтверджено безпосередньо в проміжок часу між датою укладання договору (попередньої додаткової угоди) та датою укладання додаткової угоди №1 (наступної додаткової угоди). 
За таких обставин, вважає, що довідка Харківської торгово-промислової палати №79-3/23 від 06.02.2023, в якій зазначена середньозважена ціна на електроенергію на ринку на добу наперед у торговій зоні ОЕС України станом на 01.02.2023 відносно 01.01.2023, відображає коливання ціни в вищевизначений проміжок часу суперечить ані нормам договору, ані нормам законодавства. Аналогічна позиція стосується і цінової довідки Харківської торгово-промислової палати №631-1/23 від 01.08.2023, що відображає коливання ціни за 3 декаду липня 2023 (21.07-31.07.2023) відносно середньозваженої ціни лютого 2023, яка надавалася в обґрунтування укладення додаткової угоди №5.
Враховуючи викладене, скаржник зазначає, що висновки суду про те, що довідки Харківської ТПП не містять відомостей про динаміку цін та не встановлюють її рух у бік збільшення чи зменшення, а отже не підтверджують факту наявності коливання, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими. При цьому, суд не навів жодного обґрунтування, з яких саме підстав зазначені довідки не підтверджують наявності коливання ціни на ринку у період між укладенням договору та внесенням змін до нього, а тому додаткові угоди №2 та №5 укладені правомірно, а суд, визнаючи дані додаткові угоди недійсними, було порушено норми ст. 236 ГПК України.
Крім того, вказує, що судом не було всебічно і повно розглянуто всі надані доводи, аргументи та заперечення ТОВ "ЖОЕК", зокрема, разом з проектами додаткових угод, ТОВ "ЖОЕК" на адресу селищної ради також направлялися супровідні листи, в яких в повній мірі пояснювалася мета укладення даних додаткових угод, а саме коливання ціни на ринку, що призводить до невигідності договору. 
Учасники справи своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.263 ГПК України не скористалися. 
Згідно з ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання, призначене на 03.03.2026 року, позивач не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. 
Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи приписи ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги той факт, що явка позивача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.
Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.12.2022 року між Гришковецькою селищною радою (споживач) та ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник) за результатами проведення процедури закупівлі укладено договір №163-Т про закупівлю електричної енергії (т.1, а.с.24-28), згідно з п.1.2. якого сторони визначили, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022
Відповідно до п.2.2. договору, істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі крім випадків зазначених п. 19 Особливостей.
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 3.1 договору).
Пунктами 3.5, 3.6. договору передбачено, що період постачання електричної енергії за цим договором 01.01.2023 - 31.12.2023. Обсяг закупівлі за цим договором становить 230000 кВт/год.
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5. договору).
Згідно п.13.1-13.3. договору, зміни до нього можуть вноситися у випадках, передбачених Законом та оформляються в такій самій формі, що й договір про закупівлю, а саме у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди.
Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування.
У відповідності до п.13.7 договору, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема:
2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердження можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку, та інші показники, які склалися в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі Інтернет https://www.oree.com.ua/ - згідно з ч.6 ст.67 Закону України "про ринок електричної енергії". У якості документального підтвердження даних, Сторонами визнаються, зокрема, завірені належним чином копії (роздруківки з веб-сайту) Звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП "Оператор ринку" https://www.oree.com.ua/index.php/web/772 або інші документом органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.
Пунктом 15.2 договору передбачено, що постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.
Відповідно до комерційної пропозиції, яка є додатком №1 до договору, ціна за спожиту електричну енергію становить 4,459768 грн. з ПДВ та тарифом передачі та включає: 3,370833 грн ціна ел.енергії, 0,345640 грн тариф передачі без ПДВ, 0,743295 грн ПДВ (т.1, а.с.29).
Додатком 2 до договору "Договірні величини споживання електричної енергії" сторони погодили, що загальний обсяг постачання електричної енергії становить 230 тис. кВт; ціна договору - 1 025 746,63 грн (т.1, а.с.29 зворот).
За умовами п.4 додатку №2 до договору, сторони усвідомлюють, що зазначена в п.1 додатку вартість заявлених споживачем договірних величин споживання електричної енергії на 2023 рік, визначена виходячи з вартості тарифів (ціни за одиницю товару) на момент укладення даного договору, а тому не є остаточною, при цьому, у разі зміни ціни за одиницю товару, істотні умови даного договору можуть змінюватись у випадках, визначених п.19 Особливостей.
У подальшому до договору між постачальником та споживачем укладено ряд додаткових угод, а саме:
- Додаткова угода №1 від 30.01.2023, на підставі якої внесено зміни регульованих складових ціни на електричну енергію, зокрема, тарифу передачі відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022. Значення тарифу визначено на рівні 0,38028 грн, загальну вартість 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) – 4,501336 грн (т.1, а.с.32).; 
- Додаткова угода №2 від 22.02.2023, на підставі якої внесено зміни ціни за одиницю товару шляхом збільшення на 14,37 %, що становить 5,082602 грн з ПДВ (т.1, а.с.33);
- Додаткова угода №3 від 31.03.2023, на підставі якої внесено зміни регульованих складових ціни на електричну енергію, зокрема тарифу передачі відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022. Значення регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії визначено на рівні 0,430250 грн, Ціна з ПДВ - 5,142566 грн (т.1, а.с.34); 
- Додаткова угода №4 від 16.06.2023, на підставі якої внесено зміни регульованих складових ціни на електричну енергію, зокрема тарифу передачі відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022. Значення регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії визначено на рівні 0,48510 грн, Ціна з ПДВ - 5,208386 грн (т.1, а.с.35); 
- Додаткова угода №5 від 25.08.2023, на підставі якої внесено зміни ціни за одиницю товару шляхом збільшення на 22,19%, що становить 6,234955 грн з ПДВ (т.1, а.с.36).
На виконання умов договору ТОВ "ЖОЕК" поставило селищній раді електричну енергію загальним обсягом 124 117 кВт·год на загальну суму 695746,62 грн, у тому числі ПДВ – 115957,77 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі
Споживач сплатив повну вартість поставленої електричної енергії в сумі 695 746,55 грн, що підтверджується платіжними дорученнями та інструкціями (т.1, а.с.49-72). 
Прокурор, проаналізувавши зміст укладених додаткових угод до договору, та вважаючи, що істотні умови договору в частині формування ціни постачальником були порушені (в т.ч. відсутність коливання ціни на ринку електричної енергії), що свідчить про укладення таких угод за відсутності правових підстав та призвело до неотримання споживачем обсягу електричної енергії, на який він розраховував під час укладення договору, звернувся з даним позовом до суду.
Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, судова колегія, із врахуванням листа Бердичівської окружної прокуратури від 16.10.2024, до Гришковецької селищної ради, надісланого у зв`язку із виявленими порушеннями з метою вжиття належних заходів реагування, а також листів-повідомлень від 25.11.2024, 30.12.2024 до вказаного органу про намір звернутися до суду з позовом в інтересах держави, вважає вірним висновок суду першої інстанції про дотримання прокурором вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки позивач належним чином не здійснив захист порушених інтересів держави в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані правові підстави для звернення з даним позовом до суду.
Крім того, враховуючи обізнаність Гришковецької селищної ради про необхідність захисту інтересів держави, наявність відповідних повноважень для їх захисту шляхом самостійного звернення з відповідним позовом до суду, а також приймаючи до уваги лист селищної ради від 09.12.2024 про невжиття заходів претензійно-позовного характеру, відсутність будь-яких посилань на вчинення дій для усунення виявлених порушень в майбутньому та незаперечення проти ініціювання прокуратурою подання позову в інтересах селищної ради, колегія суддів вважає, що відповідний орган фактично усунувся від реалізації повноважень по захисту порушених інтересів держави, що свідчить про його бездіяльність. З огляду на що такий позов пред`являється прокурором в інтересах держави в особі Гришковецької селищної ради.
Колегія суддів враховує, що якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абз.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру". У цьому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про свідоме нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом.
Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №927/172/21, від 28.06.2022 у справі №916/1283/20, від 13.09.2022 у справі №910/14844/21.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує, що відповідач оскаржує рішення Господарського суду Житомирської області від 03.07.2025 лише в частині визнання недійсними додаткових угод №2 та №5 до договору №163-Т на закупівлю електричної енергії від 30.12.2022 та стягнення 103360,86 грн. 
Відтак, з урахуванням положень ст.269 ГПК України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, приймаючи до уваги доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні недійсними додаткових угод №3 та №4, апеляційним судом не переглядається.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги ТОВ "Житомирська обласна енергетична компанія" щодо відсутності правових підстав для визнання недійсними додаткових угод №2 та №5 до договору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
До способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання правочину недійсним (ст.16 ЦК України).
У даній справі заявлено вимогу про визнання недійсними додаткових угод №2 та №5 до договору №163-Т на закупівлю електричної енергії від 30.12.2022 на підставі ст.203, 215 ЦК України, як таких, що укладені з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пп.2 ст.19 Особливостей. 
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з абз.1 ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як встановлено судом першої інстанції, Гришковецькою селищною радою за результатами проведеної процедури закупівлі електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" укладено з переможцем ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник) за результатами проведення процедури закупівлі укладено договір №163-Т про закупівлю електричної енергії від 31.12.2022 та погоджено всі істотні умови договору щодо предмета, ціни та строку виконання зобов`язань за договором.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані ст.41 Закону "Про публічні закупівлі", ч.1 якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1 ст.652 ЦК України).
Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (ч.4 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі").
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі"). Втім, ця норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що у Прикінцеві та перехідні положення вказаного закону внесено зміни, які почали діяти з 10.09.2022 року, п.37 передбачено "установити, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз".
12.10.2022 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (далі – Особливості), яка почала діяти з 19.10.2022 року. 
Згідно з пп.2 п.19 Особливостей (в редакції чинній на момент укладення спірних додаткових угод), істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім пп.13 п.13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. 
Із аналізу положень пп.2 п.19 Особливостей (в редакції чинній на момент укладення спірних додаткових угод) вбачається, що з 19.10.2022 року допускається зміна ціни за одиницю товару у разі коливання ринкової ціни за умови документального підтвердження такого коливання та за умови, що така зміна не призводить до збільшення загальної суми договору. При цьому зміна ціни здійснюється пропорційно ринковому коливанню без встановлення фіксованого відсоткового обмеження.
Апеляційний суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 року у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 року у справі №913/368/19, від 11.05.2023 року у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025 року у справі №916/747/24).
Крім того, спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Однак, під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 року №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24, до закінчення розгляду якої зупинялось провадження у даній справі.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку ст.86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 року у справі № 926/3244/22).
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ЖОЕК" на підтвердження підвищення ціни електричної енергії та наявності коливання ціни такого товару на ринку, а відтак і підстав для укладення оспорюваних додаткових угод № 2 від 22.02.2023 та № 5 від 25.08.2023, надало цінові довідки Харківської торгово-промислової палати від 06.02.2023 (т.1, а.с.40) та 01.08.2023 (т.1, а.с.47) відповідно, складені на підставі листів-заяв постачальника.
Оцінюючи зміст вказаних цінових довідок, апеляційний суд зауважує, що завдання дослідження визначав відповідач, а саме період порівняння про рівень середньозважених цін на електричну енергію на ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС України згідно з інформацією АТ "Оператор ринку". Крім того, у п.9 "додаткові примітки" зазначено, що ці довідки мають виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховують умов укладених договорів.
При цьому, в ціновій довідці від 06.02.2023, яка була підставою для укладання додаткової угоди №2, визначено відсоток коливання шляхом порівняння середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України згідно з інформацією з офіційного сайту АТ "Оператор ринку" за 01.01.2023 року - 2 974,80 грн/МВт.год та за 02.02.2023 року - 3 402,25 грн/МВт.год. Відповідно до укладеного договору від 30.12.2022, який почав діяти з 01.01.2023, ціна електричної енергії становить 3,370833 грн, тобто є більшою ніж на ринку станом на 01.01.2023.
В той же час, в ціновій довідці від 01.08.2023, яка була підставою для укладання додаткової угоди №5, відсоток коливання визначався за іншою методикою, а саме шляхом порівняння середньозваженої ціни електричної енергії за лютий (01.02 - 28.02) 2023 року та за 3 декаду липня (21.07 - 31.07) 2023 року.
Таким чином, аналізуючи зміст цінових довідок Харківської торгово-промислової палати, наданих на підтвердження коливання ціни електричної енергії на ринку, та враховуючи, що для обґрунтування підвищення ціни ТОВ "ЖОЕК" на власний розсуд обирало періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, колегія суддів вважає, що дослідження таких періодів та відповідних цін не відображає їх реальної динаміки, а відтак не може бути належним обґрунтуванням висновку про коливання цін у бік збільшення. Крім того, у наданих документах відсутні докази на підтвердження пропорційного зростання ціни товару на ринку з урахуванням періоду дії попередньої додаткової угоди.
Водночас, наведені документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності їх зростання, у них відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку із чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п.2 ч.5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", пп.2 тп.19 Особливостей. 
За наведених обставин, керуючись ст.86 ГПК України щодо оцінки доказів, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені довідки Харківської ТПП не є документальним підтвердженням коливання цін на ринку у період між укладенням договору та внесенням змін до нього, а відтак не є належними доказами в обґрунтування необхідності внесення змін в істотні умови договору про закупівлю, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.
Будь-яких інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.76, 77 ГПК України в підтвердження обґрунтування факту коливання ціни на електричну енергію на ринку у бік збільшення відповідач суду не надав.
Крім того, відповідач не навів належного обґрунтування, чим підвищення ціни на ринку, зазначене в довідках, об`єктивно унеможливлює виконання договору за ціною, визначеною в тендерній пропозиції, або свідчить про економічну невигідність виконання договору на погоджених умовах.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що додаткові угоди №2 від 22.02.2023 та №5 від 25.08.2023 укладені без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", пп.2 тп.19 Особливостей, затв. постановою КМУ №1178, а тому підлягають визнанню недійсними на підставі ст.203, 215 ЦК України.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів у сумі 103360,86 грн, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Враховуючи, що оспорювані додаткові угоди №2, 5 є недійсними та не породжують правових наслідків, та встановивши, що внаслідок виконання споживачем своїх зобов`язань фінансового характеру за оспорюваними угодами постачальником було отримано грошові кошти на загальну суму 103360,86 грн, які є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, і підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам ст.216, 1212 ЦК України. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині щодо стягнення грошових коштів на користь Гришковецької селищної ради.
Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палатою Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, 21.11.2025 у справі №920/19/24, яка підлягає врахуванню судами в силу приписів ч.4 ст.236 ГПК України.
У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Житомирської області від 03.07.2025 без змін, з огляду на що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Рішення Господарського суду Житомирської області від 03.07.2025 у справі №906/34/25 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "11" березня 2026 р.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Олексюк Г.Є. 

Суддя   Петухов М.Г.