Справа № 589/4874/25 
Провадження № 2/589/859/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року	  	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Курбанової А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

14.10.2025р. товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 103534947 від 13.06.2021 року в розмірі 25500,00 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту становить 6000 грн, заборгованість за процентами становить 18900 грн, заборгованість за комісійними винагородами складає 600 грн. В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів та комісії.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позові вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судовими повістками, які відправлялися рекомендованим поштовим відправленням за останньою відомою адресою його проживання, але до суду повернулися з відміткою «адресат відсутній», а також через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав.
З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 03 березня 2026 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За доводами позову, 13.06.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 (Позичальник) за допомогою вебсайту https:// tengo.com.ua/ укладено договір про споживчий кредит № 103534947 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно з умовами пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.6 кредитного договору сторони домовились, що відповідачу надається кредит в сумі 6000 грн зі строком кредитування на 15 днів (до 28.06.2021 року) зі сплатою процентів за користування кредитом: 900 грн, які нараховуються зі ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом, стандартною (базовою) процентною ставкою – 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, сплатою комісії: 600 грн за ставкою 10% від суми кредиту одноразово /а.с. 15-18/. 
Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, крім іншого, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проєкт цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) (п.6.2 договору).
Водночас із пункту 10 кредитного договору вбачається відсутність електронного підпису ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.
Графік розрахунків, що є додатком №1 до договору про споживчий кредит №103534947 від 13.06.2021 року також не містить електронного підпису ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором /а.с. 19/.
В анкеті-заяві на кредит №103534947, дата створення 13.06.2021 року, наявна інформація про умови кредитування, а саме: сума кредиту становить 6000,00 грн., строк кредитування 15 днів з 13.06.2021 р., дата повернення кредиту 28.06.2021 р., сума до повернення кредиту 7500,00 грн. Комісія за надання кредиту: 600 грн. Проценти за користування кредитом: 900,00 грн. нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також зазначені відомості про позичальника.
Разом з тим, не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання позики від ТОВ «Мілоан», а саме зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Мілоан») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеним ним реквізитами.
Платіжне доручення від 13.06.2021 року №28700984 /а.с. 28/, на яке посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача, не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки згідно з вказаним платіжним дорученням кошти в розмірі 6000,00 грн були перераховані на кредит рах. № 414943*87, між тим доказів того, що вказаний картковий рахунок належить позичальнику, матеріали справи не містять. Крім того, власне саме платіжне доручення не містить відомостей про його виконання банківською установою.
За доводами позову, 14.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» (Клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактор) було укладено договір факторингу №08Т, відповідно до умов договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 21-23/.
При цьому, матеріали справи не містять вищезазначеного Реєстру прав вимоги (або витягів з них) у формі, наведеної у додатку №1 до вказаного договору, відповідно до якого до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». переходило право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №103534947 від 13.06.2021 року.
Тобто, факт відступлення права вимоги щодо зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним договором також залишився недоведеним.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, позивач не надав доказів укладення договору про споживчий кредит № 103534947 шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору, а також факту перерахування кредитних коштів, а надані докази є неналежними, недопустимими і недостовірними у розумінні ст. ст. 77, 78, 79, 100 ЦПК України.
За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а отже і обставин видачі кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору про споживчий кредит, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, та взагалі факту укладання кредитного договору та відступлення права вимоги позивачу за цим договором, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 207, 633, 634, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 83, 100, 141, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -  

УХВАЛИВ:

У позові відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області          А.Р.Курбанова