П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4454/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В. 
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П. 
13 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу в розмірі 26870,33 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг. Зазначає, що вжиті позивачем заходи по погашенню боржником податкового боргу не призвели до позитивного результату, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу.
Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, де зазначає, що у зв`язку із частковим скасуванням податкових повідомлень-рішень Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №560/21706/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, сума заборгованості становить 20976,74 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2025 позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 20976 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 74 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що за даними Головного управління ДПС у Хмельницькій області за відповідачем рахується податковий борг в сумі 20976,74 грн., який виник по:
1) Податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на підставі: податкового повідомлення-рішення №0673592-2409-2212 від 31.08.2022, за датою нарахування від 23.12.2022 в сумі 189,74 грн. (З урахуванням переплати в сумі 18998,26 грн.) податкового повідомлення-рішення №0236089-2409-2212 від 28.02.2023, за датою нарахування від 11.08.2023 в сумі 20787,00 грн.
Зазначена заборгованість підтверджується розрахунком суми заборгованості та іншими документами, що містяться в матеріалах справи.
Головне управління ДПС у Хмельницькій області виставило відповідачу податкову вимогу форми "Ф" №0009111-1305-2201 від 06.09.2023, яка була надіслана на адресу відповідача. Податкова вимога відповідачем не оскаржувалась, контролюючим органом не відкликана.
Оскільки податковий борг відповідачем добровільно не сплачений, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем заборгованість в добровільному порядку не сплачена, а тому вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
При цьому, згідно із п.14.1.175 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податку набуває статусу податкового боргу з моменту його узгодження та несплати у порядку, визначеному Податковим кодексом України.
Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Так, порядок листування з платником податків встановлено ст. 42 ПК України.
Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, встановленому пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Так, письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, підтверджується те, що податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом рекомендованим листом з повідомленням на адресу ОСОБА_1 , однак були повернуті позивачу. (а.с.7-15).
Також, ГУ ДПС у Хмельницькій області було виставлено податкову вимогу форми "Ф" №0009111-1305-2201 від 06.09.2023 та направлено її рекомендованим листом ОСОБА_1 , яка отримана останнім 03.10.2023. (а..16-17).
Проте, ОСОБА_1 в судовому порядку оскаржив податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Хмельницькій області від 28 лютого 2023 року №0236089-2409-2212.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №560/21706/23, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 28.02.2023 №0236089-2409-2212.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи те, що податкове повідомлення-рішення від 28.02.2023 №0236089-2409-2212, на підставі яких відповідачу визначено податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 20787 грн скасоване в судовому порядку, а відтак відсутні підстави для стягнення такої заборгованості.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, не врахував правові наслідки скасування податкового повідомлення-рішення та дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача податкового боргу у відповідному розмірі.
Колегія суддів також враховує, що податкова вимога форми «Ф» №0009111-1305-2201 від 06.09.2023 була сформована, зокрема, на підставі податкового повідомлення-рішення, яке в подальшому скасоване судом. З огляду на приписи статті 60 Податкового кодексу України така податкова вимога в частині відповідного грошового зобов`язання також не може вважатися чинною.
Крім того, рішенням суду у справі №560/21706/23 встановлено, що належний відповідачу об`єкт нерухомості — зерносклад з прибудовою загальною площею 639,6 кв.м — віднесений до класу 1271 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 як будівля сільськогосподарського призначення.
Вказані обставини відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України є преюдиціальними та не підлягають повторному доказуванню у цій справі.
Згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі сільськогосподарських товаровиробників, віднесені до класу 1271 ДК 018-2000, за умови, що вони не здаються в оренду, лізинг чи позичку.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач є засновником та головою фермерського господарства, здійснює сільськогосподарську діяльність, а спірний об`єкт нерухомості використовується за цільовим призначенням та не передається в користування третім особам.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» у контексті застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не обмежується виключно юридичними особами та може застосовуватись до фізичних осіб, які фактично здійснюють сільськогосподарську діяльність.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним обставинам та не перевірив правомірність формування грошового зобов`язання, що є порушенням вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи.
За відсутності узгодженого грошового зобов`язання у відповідача відсутній і податковий борг, що виключає можливість його примусового стягнення в судовому порядку.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясування обставин, що мають значення для справ, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.