УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 279/1011/26	Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.	
Категорія 130	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Журавською Д.П.,
з участю ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
захисника - Майстренка М.С. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира справу за апеляційною скаргою захисника Майстренка Максима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2026, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваної постанови
Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 121, ч.1 ст.130 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 665,60 грн. судового збору.
Відповідно до постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, 27.01.2026 року о 14.01 год. по вул. Ольгинська, 12 в м. Коростені, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючим лівим стоп сигналом, та з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, неприродня блідність обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п.п.2.5, 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачені ч.4 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою суду першої інстанції від 06.03.2026 року справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП об`єднано в одне провадження, справі присвоєно номер 279/1011/26.
Суть апеляційної скарги
В поданій апеляційній скарзі захисник Майстренко М.С. просить постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2026 відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складів адміністративних правопорушень. 
Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки фактичної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не було. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, прибув до Коростенської центральної міської лікарні та не ухилявся від огляду, а лише був незгоден із запропонованим йому у лікарні конкретним способом відбору біологічного середовища, що не свідчить про відмову від його проходження, а навпаки підтверджує готовність пройти такий огляд з більш об`єктивним способом дослідження.
Також захисник наголошує, що мотивувальна частина постанови містить припущення щодо наявності у нього умислу на вчинення правопорушення, та що суд першої інстанції не перевірив належним чином наявності в діях ОСОБА_1 усіх ознак, які утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, захисник не погоджується в апеляційній скарзі із висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, оскільки, на переконання апелянта, обставини справи не свідчать про наявність такого ступеня технічної справності, котрий утворював би цей склад правопорушення. Із врахуванням не заперечення ОСОБА_1 факту несправності лівого стоп-сигналу та його готовності усунути дану технічну несправність на місці зупинки транспортного засобу, ця обставина не давала підстав для притягнення його до відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП.
Також захисник посилається і на те, що суд першої інстанції належним чином не перевірив достатність наявних у матеріалах справи доказів для підтвердження такої ознаки ч.4 ст.121 КУпАП як «повторність», а також чи відповідають фактичні обставини події диспозиції вказаної норми.
Одночасно, в апеляційній скарзі міститься клопотання захисника про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, обгрунтоване несвоєчасним отриманням копії повного тексту постанови та поданням апеляційної скарги без жодних зволікань після отримання такої можливості.
Позиція учасників справи
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Майстренко М.С. підтримали апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній. Захисник зазначив, що ОСОБА_1 вживає ліки, які на експрес-тесті могли проявитись, а тому хотів пройти більш об`єктивний метод дослідження.
Мотиви та висновки апеляційного суду
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Майстренка М.С. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
За пунктом 1.3.Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Пункт 31.4.3.в ПДР передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 121 ч. 4 КУпАП визначає відповідальність, зокрема, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до розділу ІІІ Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. 
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження.
Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
За змістом ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 121, ч.1 ст.130 КУпАП , за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №576801 від 27.01.2026, серії ЕПР1 №576779 від 27.01.2026, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, копією постанови про притягнення за ст.121 ч.1 КУпАП від 22.04.2025, розпискою щодо відсторонення від керування транспортним засобом, відеозаписом з портативної відеокамери.
Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
У відповідності до Інструкції про порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, куди його було доставлено.
За пунктом 2.5 ПДР України, ОСОБА_1 повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є безумовна альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.
Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. При цьому враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.
ОСОБА_1 в лікувальному закладі, знаходячись в свідомості, мав достатньо часу та можливостей для здачі зразків біологічного середовища у виді сечі в мінімальному об`ємі, що свідчить про наявність у нього умислу на ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у формі пасивної відмови від здачі зразків біологічного середовища у вигляді сечі, необхідних для лабораторного дослідження.
За вимогами Інструкції огляд, особи, яка керувала транспортним засобом, на стан наркотичного сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я включає застосування спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень), а у разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження, передбаченого пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції.
При цьому, Інструкцією визначено обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу, а пунктами 8, 9, 11 та 12 розділу ІІІ Інструкції чітко врегульовано послідовність досліджень, їх види, а також пойменовано види біологічного середовища, які можуть бути предметом дослідження і зазначено умови, за яких вони досліджуються.
Відступ від наведеного порядку огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан наркотичного сп`яніння Інструкцією не передбачений, натомість пунктом 21 розділу ІІІ Інструкції прямо встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
З урахуванням наведеного апеляційний суд зазначає, що з метою забезпечення дійсності результатів медичного огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я лікар забезпечує саме ту процедуру огляду, яка визначена пунктами 6, 8, 9, 11 та 12 розділу ІІІ Інструкції.
З цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 підтвердив готовність пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, адже як правильно встановлено судом першої інстанції, та що не заперечується і в апеляційній скарзі, з тієї процедурою огляду, яка встановлена Інструкцією, ОСОБА_1 не погодився, натомість наполягав на забезпеченні йому іншого, відмінного від вищенаведеного порядку та послідовності огляду.
Та обставина, про яку повідомив в лікарні ОСОБА_1 , а саме що він, як значиться в апеляційній скарзі, постійно приймає лікарські засоби та побоювався некоректного або формального позитивного результату еспрес-тесту сечі, не давала підстав для лікаря закладу охорони здоров`я змінювати суворо регламетовану Інструкцією процедуру і послідовність дій по вказаному огляду, адже інакше такий огляд вважався б недійсним в силу прямої норми п.21 розділу ІІІ Інструкції.
Крім того, апеляційний суд не може погодитись із зазначеними доводами апеляційної скарги і тому, що як наведено вище, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння не обмежується застосуванням спеціальних тестів на вміст наркотичного засобу у разі позитивного результату, а відповідно до прямої норми пункту 8 розділу ІІІ Інструкції у разі позитивного результату такого тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження.
Отож, у випадку позитивного результату експрес-тесту, про що побоювався ОСОБА_1 з огляду на доводи про постійний прийом лікарських препаратів, Інструкція передбачила проведення обов`язкового комплексу інших досліджень, спрямованих на підтвердження чи спростування результату спеціального первинного тесту. 
За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виразилось у його відмові пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, адже матеріалами справи доведено, і це фактично не заперечується в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 відмовився дотриматись регламентованої Інструкцією процедури огляду, натомість наполягав на забезпеченні йому іншого, відмінного від встановленої законодавством порядку проходження огляду.
Апеляційний суд зауважує, що частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння саме за відмову відповідно до встановленого порядку.
Такі дії і поведінку ОСОБА_1 суд першої інстанції вірно розцінив як відмова від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, а тому апеляційний суд не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що сам по собі факт прибуття до закладу охорони здоров`я для проведення огляду вже спростовує висновок про умисне ухилення від проходження огляду.
Перевіркою наявних у справі матеріалів, зокрема і оглядом відеозаписів, встановлено, що ОСОБА_1 усвідомлював встановлений порядок огляду на стан сп`яніння прибувши в заклад охорони здоров`я і наполягаючи на зміні встановленої процедури та черговості дій з такого огляду після роз`яснення йому порядку; передбачав порушення цього порядку і наслідки у виді відмови пройти огляд у запропонований йому спосіб у разі продовження ним обраної поведінки; свідомо допускав таким чином вказане порушення байдуже ставлячись до запропонованого йому порядку і діючи в обраний ним спосіб, ігноруючи передбачений порядок огляду.
Отже, суд першої інстанції на підставі наявних у справі матеріалів дійшов грунтовного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП складу правопорушення.
Що стосується доводів про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП у зв`язку з тим, що він готовий був на місці зупинки транспортного засобу усунути вже наявне пошкодження, то ця обставина не виключає складу виявленого правопорушення, натомість характеризує поведінку водія, яка має враховуватися при виборі конкретного виду та розміру адміністративного стягнення.
Що стосується доводів апеляційної скарги про неналежну перевірку обставин вчинення повторності правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, то ця обставина спростовується дослідженими судом першої інстанції матеріалами справи, зокрема, наявною у справі копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.04.2025 року (а.с.18), відповідно до якої ОСОБА_1 22.04.2025 року керував транспортним засобом, в якого не працював задній лівий стоп, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Будь-яких відомостей про скасування цієї постанови ані ОСОБА_1 , ані його захисником суду не надано, а тому суд першої інстанції правильно виходив з того, що вчинення 27.01.2026 року, тобто впродовж року з дня вчинення попереднього правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, утворює передбачену ч.4 ст.121 КУпАП кваліфікуючу ознаку «повторність».
Щодо аргументів про недостатність такого ступеня технічної справності, котрий утворював би склад правопорушення, визначений статтею 121 КУпАП, то вони спростовуються вимогами пп.«в» п.31.4.3. розділу 31 Правил дорожнього руху, за змістом якого виявлена та зафіксована 27.01.2026 працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 576779 (а.с.7) технічна несправність відноситься до порушень ПДР. 
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.
Порушень вимог закону при складенні протоколів про адміністративні правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку, що в сукупності вищенаведені та зазначені у постанові суду першої інстанції докази є належними та допустимими по даній справі та поза розумним сумнівом підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5., та пп. «в» п.31.4.3. Правил дорожнього руху, які мали місце 27.01.2026 року, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 та ч.4 ст.121 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 36, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Майстренку Максиму Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2026.
Апеляційну скаргу захисника Майстренка Максима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук