ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/8682/23
адміністративне провадження № К/990/32902/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Білак М.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 240/8682/23 
за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення у військовому званні,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орос Вікторія Вікторівна,
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (головуючий суддя - Сушко О.О., судді: Залімський І.Г., Мацький Є.М.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 144 од від 27.10.2022 «Про результати службового розслідування» в частині пункту 3 про накладення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь»;
1.2. поновити ОСОБА_1 у військовому званні - «старший лейтенант» з дня його пониження у військовому званні.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з оскаржуваним наказом в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності на накладення стягнення у вигляді пониження у військовому званні на один ступінь, оскільки у вказаному наказі зазначено, що особовий склад 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади під керівництвом командира стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади старшого лейтенанта ОСОБА_1 самовільно залишив позиції ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4», СП «ІНФОРМАЦІЯ_7» та СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в подальшому призвело до їх втрати та просування противника вперед. Вказане, на думку позивача, не відповідає фактичним обставинам, оскільки згідно з бойовими розпорядженнями, що були донесені до позивача, останній повинен був утримувати лише позицію СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». За утримання позицій ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », СП «ІНФОРМАЦІЯ_7» позивач відповідальності не ніс, оскільки не отримував бойових розпоряджень щодо їх утримання. Позивач вважає, що у його діях відсутній умисел чи необережність, він не мав на меті здати позиції та допустити просування противника, а мав на меті зберегти життя особового складу.
2.1. За доводами позивача, відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, з наказом про призначення службового розслідування, актом про результати службового розслідування, наказом про результати службового розслідування його не ознайомлено, а тому, на його думку, пункт 3 оскаржуваного наказу про накладення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь» підлягає скасуванню.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
3. Позивач проходить військову службу в Збройних Силах України. Відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (по особовому складу) від 14.07.2022 № 249 лейтенанта ОСОБА_1 командира механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади призначено командиром стрілецької роти стрілецького батальйону цієї самої бригади, ВОС - 0210003.
4. Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.08.2022 № 207 старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького  
АДРЕСА_1 розпорядженням командира мотопіхотного батальйону № 240/ДСК від 30.09.2022 надано бойове завдання командиру 1 мпр передати в підпорядкування командира 3 ср НОМЕР_1 сб мпв для спільного несення служби на ВОП 30432 «ІНФОРМАЦІЯ_4». Продовжити виконання завдання на ВОП 30411 «ІНФОРМАЦІЯ_4» із завданням не допустити прориву противника в напрямку Миколаївка друга - Озарянівка. Забезпечити надійне вогневе ураження та не допустити просування у визначеному районі. Продовжити виконання інженерних робіт першої черги та продовжити заходи щодо фортифікаційного обладнання позицій.
5.1. Командиру 3 ср увійти у взаємодію з командиром 1 мпр для прийому особового складу для здійснення спільного несення служби на ВОП 30432 «ІНФОРМАЦІЯ_4». Службу організувати ротаційним методом. Час ротацій визначити своїм рішенням. Продовжити виконання завдання на ВОП 30411 «ІНФОРМАЦІЯ_4» із завданням не допустити прориву противника в напрямку Миколаївка друга - Озарянівка. Забезпечити надійне вогневе ураження та не допустити просування противника у визначеному районі. Продовжити виконання інженерних робіт першої черги на СП «ІНФОРМАЦІЯ_7», СП «Варва» та продовжити заходи щодо фортифікаційного обладнання позицій.
6. Відповідно до витягу з Журналу ведення бойових дій мотопіхотного батальйону Військової частини НОМЕР_3 № 1, зокрема близько 09:10 12.10.2022 з ІНФОРМАЦІЯ_6 1 мотопіхотної роти отримано доповідь про те, що противник здійснює штурмові дії на ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4» силами до мсв за підтримки вогню артилерії. Об 11:00 від командира 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_1 надійшла доповідь про самовільне залишення СП « ІНФОРМАЦІЯ_7 » військовослужбовцями 3 стрілецької роти, через що СП « ІНФОРМАЦІЯ_7 » було зайнято противником. Через загрозу оточення особовий склад, що виконував бойове завдання на СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », без команди відійшов в бік СП «Купол» на ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4». Близько 12:20 12.10.2022 з КСП 1 мотопіхотної роти отримано доповідь про те, що особовий склад, який закріпився на СП «Купол», без наказу відійшов із цього СП. Станом на 13:00 12.10.2022 ВОП 30411 «ІНФОРМАЦІЯ_4» втрачено.
7. За наказом Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13.10.2022 № 119од «Про призначення службового розслідування» наказано призначити та провести з 13 по 23.10.2022 службове розслідування стосовно командування НОМЕР_2 окремої механізованої бригади щодо залишення своїх позицій ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4», а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною правопорушення.
8. Службовим розслідуванням встановлено таке:
8.1.12.10.2022 командир 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 омбр старший лейтенант ОСОБА_1 , разом з особовим складом, в ході штурмових дій противника самостійно залишив ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4», без дозволу старшого начальника. В подальшому наказ на відновлення втрачених позицій особовий склад 3 ср 1 сб НОМЕР_2 омбр виконати відмовився. Відповідно до матеріалів службового розслідування вина, зокрема, ОСОБА_1 виражається у формі непрямого умислу.
8.2. Своїми діями командир 3 ср НОМЕР_1 сб НОМЕР_2 окремої механізованої бригади старший лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги таких нормативно-правових актів:
8.2.1 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), відповідно до якої на військовослужбовця покладено свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
8.2.3. статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний:
- виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою;
- знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою;
8.2.4. статті 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ відповідно до якої командир відповідає за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан підпорядкованого особового складу;
8.2.5. статті 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ відповідно до якої командир зобов`язаний проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини;
8.2.6. статті 111 Статуту внутрішньої служби ЗСУ відповідно до якої командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за успішне виконання ротою бойових завдань;
8.2.7. статті 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ відповідно до якої командир роти зобов`язаний виховувати особовий склад роти в дусі поваги до військової служби, набутого фаху;
8.2.8. підпункту 17 пункту 1.2.4. розділу 1 Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, частина 1 (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.12.2016 № 605 (далі - Бойовий статут механізованих і танкових військ Сухопутних військ ЗСУ) відповідно до якого у разі різкої зміни обстановки командир роти зобов`язаний уточнити своє рішення або прийняти нове та доповісти про нього старшому командиру. Зобов`язаний вчасно доповідати старшому командиру про отримання бойового завдання, прийняте рішення, виконання завдання, нові відомості про противника, а також про різкі зміни обстановки і значні втрати своїх сил і засобів;
8.2.9. підпункту 28 пункту 2.4. розділу 2 Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ ЗСУ відповідно до якого відхід батальйону (роти) здійснюється з метою виводу підрозділів з-під ударів переважаючих сил противника, зайняття більш вигідного положення для подальших дій або вивільнення частини сил для використання на інших напрямках. Він проводиться тільки за наказом (з дозволу) старшого командира і може бути вимушеним або навмисним;
8.2.10. пункту 1.1 додатку 1 до Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ ЗСУ, відповідно до якого командир роти особисто відповідає за бойову готовність підрозділів роти, прийняті ним рішення, за успішне виконання ротою поставлених завдань, вміло керувати ними, наполегливо добиваючись виконання поставлених завдань.
9. Наказом Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27.10.2022 № 144од «Про результати службового розслідування» зокрема пунктом 3, лейтенанта ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - «пониження у званні на один ступінь».
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
10. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024, позов задоволено, визнано протиправним та скасувано наказ Командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 144од від 27.10.2022 «Про результати службового розслідування» в частині пункту 3 про накладення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь» та поновлено його у військовому званні - «старший лейтенант» з дня пониження у військовому званні.
10.1. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, у розумінні норм статей 73-74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що позивач отримував бойове розпорядження утримувати бойову позицію ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4», як і той факт, що самовільне залишення особовим складом 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади старшого лейтенанта ОСОБА_1 позиції ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4», СП «ІНФОРМАЦІЯ_7» та СП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » все ж таки відбувався безпосередньо при виконанні бойового розпорядження командира мпб НОМЕР_2 омбр від 30.09.2022 № 240/ДСК.
10.2. За оцінкою судів обох інстанцій, у висновку службового розслідування не надано оцінки поясненням позивача, не встановлено наявності причинного зв`язку між подією та діями ОСОБА_1 , не встановлено та не проаналізовано умов, що сприяли такій поведінці позивача, водночас з матеріалів службового розслідування через виправлення неможливо встановити правильність відповідей позивача на питання про назви бойових позицій та за чиїм наказом чи розпорядженням займалися позиції ВОП «ІНФОРМАЦІЯ_4», а тому на цій підставі суди попередніх інстанцій вважали недоведеною вину позивача у вчиненні дисциплінарного проступку. 
10.3. Враховуючи службову характеристику ОСОБА_1 та зважаючи на те, що відповідно до статті 48 Дисциплінарного статут ЗСУ застосованому до позивача дисциплінарному стягненню передують ще інші дисциплінарні стягнення, як то: «позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти)»; «попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби)»; «пониження в посаді», які не застосовані до позивача, суди попередніх інстанцій вважали необґрунтованим застосування до ОСОБА_1 такого дисциплінарного стягнення, як «пониження у військовому званні на один ступінь».
11. За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 Військової частини НОМЕР_3 як особи, яка не приймала участі у справі, але судове рішення впливає на її права та обов`язки, Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.07.2024 задовольнив повністю апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 , рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024 скасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовив.
11.1. Задовольняючи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 та скасовуючи попередні рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції, у відповідності до частини першої статті 49 КАС України, не вирішив питання залучення Військової частини НОМЕР_3 до участі у справі № 240/8682/23 та ухвалив судове рішення, у тому числі, про обов`язок цієї військової частини забезпечити фактичне виконання рішення суду у частині військової кар`єри та грошового забезпечення позивача, що є обов`язковою підставою для його скасування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 317 КАС України.
11.2. Суд апеляційної інстанції зазначив, що позаяк позивач зарахований до списку військовослужбовців Військової частини НОМЕР_3 , перебуває на речовому і грошовому забезпеченні та проходить у ній військову службу, ухвалене у цій справі судове рішення вплине на права та обов`язки Військової частини НОМЕР_3 у частині взаємовідносин військової служби з позивачем.
11.3. Обґрунтовуючи підстави для відмови у позові, суд апеляційної інстанції зауважив, що спір, який виник між позивачем та відповідачем, стосувався фактів та обставин (доведення та невиконання бойового наказу позивачем), які мали місце 30.09.2022 та 12.10.2022, тож такі правовідносини мали місце в умовах особливого правового режиму - під час дії воєнного стану та стосовно виконання позивачем, як військовослужбовцем, бойового наказу, виданого в умовах воєнного стану та в бойовій обстановці, а згідно із матеріалами службового розслідування самовільне залишення позиції особовим складом 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади відбувалося безпосередньо при виконанні бойового розпорядження командира мпб НОМЕР_2 омбр від 30.09.2022 № 240/ДСК. Таким чином службовим розслідуванням було з`ясовано, що позивач вчинив порушення військової дисципліни, а також обставини вчиненого правопорушення, його наслідки, ступінь вини, причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, чому судом першої інстанції не надано належної оцінки. 
11.4. За наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд не погодився із висновками суду першої інстанції, який вказав, що відповідач не довів факту віддання наказу, хоча сам позивач визнав факт віддання йому наказу з оборони певного району на карті, та вказав, що таке правозастосування повністю нівелює право старшого командира віддавати накази та контролювати їх виконання старшим командиром, що чітко передбачено частиною 2 статті 37 Статуту внутрішньої служби та абз. 5.9 пункту 5.2.7. Бойового статуту механізованих і танкових військ ЗСУ (Частина І).
11.5. За висновками суду апеляційної інстанції таке правозастосування формує правило поведінки, яке дозволяє підлеглому не виконувати усний наказ, у самий простий спосіб відмови від підписання наказу, а не санкціоновані заходи запису не є належними та допустимими способами доведення обставини належного повідомлення суті наказу.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
12. Не погодившись із постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орос В.В., звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023.
12.1. Ця касаційна скарга подана з підстав пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України із посиланням у касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.11.2019 у справі № 542/401/18, від 10.09.2020 у справі № 757/66808/19-ц, від 17.06.2021 у справі № 626/2547/19, від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16 та від 17.02.2020 у справі № 668/17285/13, щодо дотримання норм процесуального права в частині права на оскарження рішення суду особою, що не була учасником справи, а рішення суду не стосується прав та обов`язків такої особи. 
12.2. Касатор наполягав на тому, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі № 240/8682/23, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024, визнано протиправним та скасовано наказ командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27.10.2022 № 144од «Про результати службового розслідування» в частині пункту 3 про накладення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь», у цих судових рішеннях не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Військової частини НОМЕР_3 , оскільки вимог про перерахунок грошового забезпечення у цій справі позивач не заявляв. Водночас, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
12.3. За доводами скаржника, суд апеляційної інстанції, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у вказаних справах, мав першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
12.4. У цьому зв`язку касатор підкреслив, що 14.04.2024 представником позивача направлено до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 305 КАС України (вхідний номер 5825/24 від 15.04.2024), проте це клопотання не було розглянуто апеляційним судом, у зв`язку з чим було допущено порушення норм процесуального права, яке вплинуло на законність оскаржуваної постанови.
12.5. Також підставою для відкриття касаційного провадження касатор визначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування частини 3 статті 35, статті 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV та абз. 5, 7, 9 пункту 5.2.7. Бойового статуту (Частина І) щодо порядку надання наказів військовими командирами. 
12.6. Скаржник не погодився із висновками суду апеляційної інстанції про те, що рішення суду першої інстанції про відсутність підстав для накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення формує правило поведінки, яке дозволяє підлеглому не виконувати усний наказ у самий простий спосіб відмови від підписання наказу.
12.7. На переконання скаржника, така правова позиція дозволяє допускати правове свавілля у відносинах підпорядкування щодо військовослужбовців, що має своїм наслідком притягнення невинних осіб до дисциплінарної та інших видів відповідальності та надає можливість уникнути відповідальності командиру, який віддає не чіткий, не конкретизований, з можливістю подвійного трактування наказ, що у випадку поразки на полі бою стає підставою для маніпулювання фактичними обставинами та перекладання відповідальності на невинного військовослужбовця.
12.8. У цьому контексті касатор стверджував про те, що правова невизначеність порядку надання наказів військовими командирами формує правило поведінки, яке дозволяє надавати не чіткі накази із можливістю їх неоднозначного трактування, що в умовах сьогодення під час дії воєнного стану може допустити свавілля, зловживання військовою владою, що призведе до людських та територіальних втрат.
12.9. Касатор наполягав на правильності висновків Житомирського окружного адміністративного суду у рішенні від 12.09.2023, залишеному без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024, які, з погляду скаржника, безпідставно скасовані постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2024 за результатами розгляду апеляційної скарги особи, яка не брала участі в справі, та про права та обов`язки якої суди не вирішували, тобто особи, яка не мала права на апеляційне оскарження.
13. Ухвалою Суду від 10.09.2024 відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Орос В.В., на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2024.
14. Ухвалою Суду від 24.10.2025 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи
15. Не погодившись із доводами касаційної скарги  ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_3 подала письмовий відзив, у якому просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін як таку, що є законною та обґрунтованою. 
16. ІНФОРМАЦІЯ_8 (Військова частина НОМЕР_4 ) у відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 вказувало на помилковість її доводів в оцінці правових наслідків рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 для Військової частини НОМЕР_3 та наголосило на тому, що поновлення позивача у військовому званні призведе до виникнення обов`язку у Військової частини НОМЕР_3 зробити перерахунок грошового забезпечення позивача із вказаних підстав. 
16.1. Військова частина НОМЕР_4 наполягала на доведеності вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у залишенні 12.10.2022 без дозволу старшого начальника за наказом позивача особовим складом 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади позицій ВОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та просила залишити касаційну скаргу останнього без задоволення
Оцінка Верховним Судом висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
17. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
18. Водночас згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
19. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню у межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
20. Предметом розгляду у цій справі є наказ командувача Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 144од від 27.10.2022 «Про результати службового розслідування» в частині пункту 3 про накладення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь» та вимога позивача поновити його у військовому званні - «старший лейтенант» з дня його пониження у військовому званні.
21. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023, залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024 (ухвалою Верховного Суду від 28.02.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_4 на вказані судові рішення у справі № 240/8682/23), яким позов ОСОБА_1 задоволено, набуло статусу остаточного, а в учасників справи у відповідності до принципу res judicata виникли законні підстави покладатися на обов`язковість та остаточність прийнятого у цій справі судового рішення.
22. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що службовим розслідуванням не було достеменно з`ясовано, чи вчиняв позивач порушення військової дисципліни, а також не встановлено належним чином обставин вчиненого правопорушення, ступеня вини військовослужбовця, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, за яке позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді пониження у званні на один ступінь.
23. Водночас, після перегляду справи судом апеляційної інстанції та відмови у відкритті касаційним судом касаційного провадження, суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі, - Військової частини НОМЕР_3 .
24. Постановою суду апеляційної інстанції ця апеляційна скарга була задоволена, рішення суду першої інстанції, яке за наслідками апеляційного перегляду набуло статусу остаточного, скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.
25. Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою після закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у задоволенні якої відмовлено постановою суду апеляційної інстанції від 26.01.2024, Військова частина НОМЕР_3 у додаткових поясненнях для зрозумілості, як рішення суду першої інстанції у цій справі впливає на права і обов`язки Військової частин НОМЕР_3 , яка не була залучена до участі у цій справі, покликалася на те, що на час винесення спірного наказу старший лейтенант ОСОБА_1 , командир 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону Військової частин НОМЕР_3 , перебував під прямим підпорядкуванням командувача Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та перебував у списках особового складу Військової частини НОМЕР_3 , був поставлений на всі види забезпечення. За таких обставин на підставі спірного наказу Військова частина НОМЕР_3 зобов`язана занести дисциплінарне стягнення до службової картки військовослужбовця, вжити заходів усунення причин та умов, що сприяли порушенню дисципліни старшим лейтенантом ОСОБА_1 , спланувати та провести додаткові заняття з відповідними категоріями військовослужбовців (а/с 210).
26. Скасовуючи рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові керувався положеннями пункту 4 частини третьої статті 317 КАС України, яким передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі та частини 3 статті 323 КАС України відповідно до якої за результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу, а за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
27. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 26.07.2024 виходив з того, що згідно з обставинами цієї справи ОСОБА_1 зарахований до списку військовослужбовців Військової частини НОМЕР_3 , перебуває на речовому і грошовому забезпеченні та проходить у ній військову службу. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалене у цій справі судове рішення вплине на права та обов`язки Військової частини НОМЕР_3 у частині взаємовідносин військової служби з позивачем, а суд першої інстанції не вирішив питання залучення вказаної військової частини до участі в справі, ухваливши судове рішення, у тому числі, про обов`язок цієї військової частини забезпечити фактичне виконання рішення суду в частині військової кар`єри та грошового забезпечення позивача.
28. Спірним питанням у касаційній скарзі визначено правомірність скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, яке набуло статусу остаточного після перегляду в апеляційному порядку, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
29. Статтею 129 Конституції України визначено обов`язковість судового рішення як однієї з основних засад судочинства.
30. Перегляд судового рішення, що набрало законної сили, здійснюється у випадках та з підстав, визначених законом.
31. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.
32. Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження судового рішення гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком установленої законом заборони на таке оскарження.
33. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, й конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
34. КАС України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.
35. Частина перша статті 13 КАС України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
36. Відповідно до частини четвертої статті 14 КАС України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
37. Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
38. Отже, наведені норми визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення та які поділяються на дві групи, а саме: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.
39. При цьому, за змістом статей 13, 14, 293 КАС України на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок, як елементів захисту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
40. Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
41. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 17.05.2018 у справі № 904/5618/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 19.12.2018 у справі № 826/37/17, від 23.11.2020 у справі № 826/3508/17, від 27.04.2021 у справі № 640/5556/19 та інших і є сталою.
42. Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.
43. Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи та змісту судового рішення.
44. Під час вирішення питання, чи прийнято оскаржуване рішення про права, обов`язки, свободи чи інтереси особи, яка не брала участі в справі, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку із прийняттям судового рішення у цій справі таку особу наділено новими правами, чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та / або обов`язки, або позбавлено певних прав, свобод та / або обов`язків у майбутньому.
45. Отже, КАС України передбачено право особи подати апеляційну / касаційну скаргу на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду спору у правовідносинах, учасником яких є заявник, або у якому містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, зважаючи на предмет і підстави позову.
46. Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 305 КАС України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
47. Отже, у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, суд апеляційної інстанції має закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
48. Суд звертає увагу, що перевірка права особи на звернення до суду з апеляційною скаргою передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується (розгляду по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність підстав для апеляційного оскарження, а отже і права на звернення до суду з апеляційною скаргою, є перешкодою для розгляду скарги по суті. Законність судового рішення може бути перевірена за скаргою належної особи.
49. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2026 у справі № 300/5315/23, від 19.03.2026 у справі № 320/3856/20 та інших.
50. У постанові від 28.01.2025 у справі № 813/5770/15 Верховний Суд зауважив, що з аналізу положень статті 323 КАС України у взаємозв`язку зі статтею 293 КАС України вбачається, що апеляційна скарга після закінчення апеляційного розгляду справи може бути подана особою, яка не приймала участі у справі, за двох умов:
- суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи;
- доводи апеляційної скарги не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
51. Щодо наявності порушених прав, як предмету судового захисту, у суб`єктів владних повноважень, які звертаються до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на рішення суду першої інстанції, як особи, які не брали участі у справі, але вважають, що цим рішенням вирішено питання про їх права чи інтереси, Верховний Суд у постанові від 26.09.2019 у справі № 826/7320/17 сформулював такі загальні підходи.
52. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
53. Принцип законності вимагає, щоб органи державної влади мали дозвіл на вчинення певних дій та в наступному діяли виключно в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.
54. Таким чином, участь органів державної влади та органів місцевого самоврядування у судовому процесі пов`язана саме з їх компетенцією у здійсненні їх повноважень, що одночасно виключає наявність у них будь-яких прав, свобод та інтересів.
55. Отже, суд апеляційної інстанції не міг досліджувати та встановлювати статус Військової частини НОМЕР_3 , як особи з певним обсягом прав, свобод та інтересів, в контексті питання чи вирішувались вони судом першої інстанції, оскільки вказаний скаржник їх не має.
56. Застосовуючи означені підходи до цієї справи, Верховний Суд приходить до таких висновків.
57. Предмет та підстава позову у цій справі не стосуються повноважень Військової частини НОМЕР_3 , яка не була учасником правовідносин з приводу притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. 
58. Доводи Військової частини НОМЕР_3 , які вона наводила в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї щодо обґрунтування наявності в неї права на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2024 у справі № 240/8682/23, зводяться до опосередкованого впливу оскаржуваних судових рішень на повноваження цієї військової частини, виходячи з того, що ОСОБА_1 зарахований до списку військовослужбовців Військової частини НОМЕР_3 , перебуває на речовому і грошовому забезпеченні та проходить у ній військову службу.
59. Отже, апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу по суті викладених у ній вимог, проте не вирішив питання, яке має передувати розгляду апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, а саме не з`ясував чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав, обов`язків, інтересів скаржника, у той час як КАС України зобов`язує апеляційний адміністративний суд з`ясувати обставини наявності або відсутності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі та дослідити, чи вирішено місцевим адміністративним судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням.
60. Водночас, суд апеляційної інстанції не розглянув клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, обґрунтоване відсутністю у Військової частини НОМЕР_3 права на звернення до суду із апеляційною скаргою, як особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а також порушенням Військовою частиною НОМЕР_3 строку звернення до суду із апеляційною скаргою (а/с 202-203) та не вирішив заявлені у ньому вимоги.
61. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
62. Відтак, суд апеляційної інстанцій, розглядаючи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 , не встановив всіх обставин справи, які мають важливе значення для її правильного вирішення, що є порушенням норм процесуального права, яке впливає на законність ухваленої ним постанови.
63. До повноважень Верховного Суду, під час розгляду справи в касаційному порядку, не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
64. Разом з тим, без з`ясування наведених обставин та вирішення клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, ухвалене судом апеляційної інстанції у справі рішення про задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_3 не можна вважати законним та обґрунтованим.
65. Отже, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
66. Щодо інших підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції Суд зазначає, що ці доводи можуть бути предметом касаційного перегляду після їх перегляду в апеляційному порядку з дотриманням норм процесуального права.
67. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 
68. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
69. З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням вимог процесуального права, що є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
70. Під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, розглянути питання, чи рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 у цій справі впливає на права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Військової частини НОМЕР_3 , а відтак, чи може остання подавати на нього апеляційну скаргу.
71. З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орос Вікторія Вікторівна, задовольнити частково.
2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2024 року скасувати, а справу № 240/8682/23 направити на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов   М.В. Білак