Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
27 лютого 2026 року №520/19602/25 
Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання дій протиправними та скасування рішення, картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД", через електронну систему ЄСІТС "Електронний суд" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просить суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості від 20.05.2025 №UA100200/2025/000002/2 та картку відмови у в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100200/2025/000093 від 20.05.2025;
2) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн;
3) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України суму витрат на переклад документів із нотаріальним засвідченням у розмірі 3360,00 грн;
4) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України суму витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Разом з тим Київською митницею, в порушення норм МК України, безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості від 20.05.2025 №UA100200/2025/000002/2 та картку відмови у в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100200/2025/000093 від 20.05.2025, якими неправомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.
Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що статтею 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ. Митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей використаних при обчисленні митної вартості. У результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності і неточності. Наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, отже прийняте рішення та картка відмови є правомірними та обґрунтованими. Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення та необґрунтованість позовних вимог.
Також від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позовну заяву.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" (податковий номер 45124044), зареєстровано у відповідності до чинного законодавства України як суб`єкт господарювання - юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.04.2023 за №1004801020000092646. Основний вид діяльності за КВЕД: 46.90. Неспеціалізована оптова торгівля. Інші види діяльності, зокрема: 46.12. Діяльність посередників у сфері торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.
Так, між позивачем та постачальником – компанією MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) укладено Контракт від 25 березня 2025 року №SF00001/03/25.
До укладення даного контракту сторонами погоджені умови постачання товару, а саме: до ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" від постачальника MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) надійшла комерційна пропозиція від 14.03.2025, відповідно до якої виробник пропонував товар - олива гідравлічна HLP 32 (виробництва Туреччини) за ціною 725,00 Доларів США за 1 тону.
У відповідь на дану пропозицію ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" листом від 17.03.2025 зауважило, що готове придбати пробну партію оливи гідравлічною HLP 32 та прохало розглянути можливість надання знижки на пробну партію у розмірі 20-25 Доларів США за 1 тону.
Листом від 20.03.2025 MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) надано відповідь позивачу про те, що знижку буде надано лише на пробну партію товару, на інші – буде діяти вартість, яка вказана у комерційній пропозиції.
Так, відповідно до п.п.1.1-1.3. Контракту від 25 березня 2025 року №SF00001/03/25 Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю – гідравлічну оливу (надалі – Товар) за ціною, у кількості, у строки та на умовах у відповідності з положеннями даного контракту. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар у відповідності з умовами даного контракту. Товар постачається та відвантажується партіями на умовах постачання, що вказані у специфікації до даного Договору.
Згідно із пунктом 3.1. вказаного Контракту Покупець оплачує товар товарними партіями на умовах, що вказані у Специфікаціях до Договору.
Згідно із п.п.3.2., 3.3. вказаного Контракту Продавець завчасно повідомляє Покупця про готовність вантажу до відправлення зі складу вантажовідправника, після чого виставляє інвойс для передоплати. Строк оплати: протягом 5 календарних днів з дня надання інвойсу Продавцем покупець здійснює оплату за кожну партію товару, що відвантажується.
Сторони погодили до даного Контракту Специфікацію №1 від 25.03.2025, відповідно до якої сторони встановили наступні умови поставки:
1. Сторонами погоджено вид товару, його кількість та вартість, а саме: поставці підлягає олива гідравлічна HLP 32 (виробництва Туреччини) у кількості 25,0 тон, із розрахунку 705,00 Доларів США за 1 тону, загальна вартість по специфікації - 17625,00 Доларів США.
2. Вантажоотримувач та Покупець: ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД".
3. Вантажовідправник та Продавець: MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).
4. Умови поставки – FCA/MERSIN, Karaduvar Sb Mah. Serbest Bolge 18, Cad № 3/1 Akdeniz – склад виробника та автотранспорт Покупця, витрати на митне оформлення, сертифікацію та отримання відповідних дозволів, за рахунок Продавця (Інкотермс 2020).
5. Загальна вартість партії складає 17625,00 Доларів США.
6. У вартість оливи входить завантаження на автотранспорт Покупця, пакування, митне оформлення, сертифікація.
7. Оплата за товар здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту надання сканованих копій документів: інвойсу, оригінала сертифікату походження товару, завіреної копії сертифікату відповідності товару, CMR міжнародна транспортна накладна, оригінал пакувального листа, вантажна митна декларація.
В подальшому, між сторонами підписано специфікацію № 2 від 08.04.2025 до вказаного контракту, відповідно до якої сторони погодили наступні умови поставки: 
1) Сторонами погоджено вид товару, його кількість та вартість, а саме: поставці підлягає олива гідравлічна HLP 32 (виробництва Туреччини) у кількості 125,0 тон, із розрахунку 725,00 Доларів США за 1 тону, загальна вартість по специфікації – 90625,00 Доларів США.
2) Умови поставки – FCA/MERSIN, Karaduvar Sb Mah. Serbest Bolge 18, Cad № 3/1 Akdeniz – склад виробника та автотранспорт Покупця, витрати на митне оформлення, сертифікацію та отримання відповідних дозволів, за рахунок Продавця (Інкотермс 2020).
Інші умови поставки відповідають тим, що раніше були встановлені у специфікації №1 від 25.03.2025.
На виконання погоджених умов поставки згідно із Специфікацією №2 від 08.04.2025 між сторонами вирішено розбити об`єми товару на декілька відвантажень, тобто 125,0 тон товару за вказаною специфікацією, зважаючи на вантажопідйомність однієї машини (до 25 тон), розбито на декілька відвантажень. В даному випадку оскаржуване рішення стосується вантажу у кількості 23420,0 кг.
Так, на погоджений об`єм товару Продавцем надано Позивачу комерційний інвойс від 12.05.2025 та інвойс (фактура) від 12.05.2025 №ARM2025000000092, відповідно до яких продажу підлягає олива гідравлічна HLP 32 у кількості 23420 кг (із розрахунку 0,725 Доларів США за 1 кг) загальна вартість складає 16979,50 Доларів США.
Відповідно до платіжної інструкції "SWIFT" від 07.05.2025 року Позивачем перераховано на рахунок Покупця грошові кошти у розмірі 36250,00 Доларів США.
Продавець задекларував товар у країні-відправлення, подавши експортну декларацію (накладну) від 13.05.2025 №25TR330500006853M4.
Разом із товаром продавцем надано пакувальний лист від 12.05.2025, Інвойс ARM2025000000092 від 12.05.2025, Сертифікат про походження товару від 12.05.2025 № 958792.
Транспортування товару підтверджується міжнародною транспортною накладною (CMR-накладна) від 13.05.2025.
З метою доставки даного товару у країну призначення, між позивачем та компанією ТОВ "РОЯЛ ТРАНС ГРУП" укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг з організацією та забезпечення перевезень вантажів по території України та у міжнародному сполученні, за умовами якого Замовник доручає, а Експедитор бере на себе зобов`язання за рахунок Замовника надавати транспортно-експедиційні послуги з організації та забезпечення перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України та у міжнародному сполученні.
Фактичне надання послуг підтверджується рахунком на оплату №356 від 22.05.2025, актом надання послуг №356 від 22.05.2025, договором-заявкою №К 356 від 08.04.2025.
Оплата експедиційних послуг здійснена згідно із платіжною інструкцією №220 від 29.05.2025 на суму 10000,00 грн, платіжною інструкцією №24 від 30.05.2025 на суму 100000,00 грн, платіжною інструкцією №23 від 29.05.2025 на суму 69900,00 грн. 
В подальшому, уповноваженою особою позивача - ФОП ОСОБА_1 , який діє на підставі договору №14/06 від 14.06.2024, подано до Київської митниці для митного оформлення партію товару – олива гідравлічна HLP 32, з сумарним вмістом нафти або нафтопродуктів (вуглеводнів) одержаних з бітумінозних мінералів більше 70%, в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдену, без вмісту біодизеля. Виробник: Mersa Depolama Kimya Petrol Tutun Ve Tarim Urunleri Tekstil San.Tic.Ltd.Sti (виробництва Туреччини) у кількості 23420 кг, загальна вартість – 16979,50 Доларів США та митну декларацію №25UA100200607771U2 від 20.05.2025.
Для митного оформлення на митний пост Київської митниці в електронному вигляді було подано документи, перелічені у графі 44 митної декларації №25UA100200607771U2 від 20.05.2025, а саме: Сертифікат якості (Certificate of qualiti) від 12.05.2025 №251205-06; Пакувальний лист (Packing list) б/н 12.05.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) від 08.04.2025 б/н; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №ARM2025000000092 від 12.05.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 12.05.2025, Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №ММ 958792 від 12.05.2025, Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №14200031010132 від 01.05.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 09.04.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 07.05.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №13/05-1 від 13.05.2025; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-2/157-1 від 23.04.2025; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №SF00001/03/25 від 25.03.2025; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №01 від 08.04.2025; Договір про надання послуг митного брокера №14/06 від 14.06.2024; Копія митної декларації країни відправлення №25TR330500006853M4 від 13.05.2025.
З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів. 
На запит митного органу позивач надав лист, в якому повідомив, що на запит митниці були надані всі документи для підтвердження митної вартості, інші додаткові документи надати немає можливості. Просив припинити перебіг 10 денного строку та продовжити митне оформлення.
Після аналізу поданих декларантом документів відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100200/2025/000093 від 20.05.2025 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA100200/2025/000002/2 від 20.05.2025.
Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA100200/2025/000002/2 від 20.05.2025 вказано, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених до митного контролю та митного оформлення за митною декларацією від 20.05.2025 №25UA100200607771U2 не може бути визначена за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до ч.6 ст.54, ч.2 ст.58 Митного Кодексу України (далі – Кодексу) та ст.VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (далі – ГАТТ) з наступних підстав. При проведені контролю митної вартості за митною декларацією (далі - МД) 20.05.2025 №25UA100200607771U2, встановлено, що надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості. 
Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів (графа 31) відповідач здійснив митну оцінку товару за 6 (резервним) методом визначення митної вартості. 
З метою уникнення простою у господарській діяльності та дефіцитну товару, позивачем оформлено товар під гарантію у порядку ч.7 ст.55 МК України за митною декларацією №25UA100200607795U5 від 20.05.2025, та сплачено всі митні платежі: на первісну задекларовану митну вартість – 168598,82 грн; на відкориговану митну вартість – 115724,48 грн. на підставі чого товари випущено у вільний обіг (разом мито склало 284323,30 грн).
Позивач вважає, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA401020/2025/000368 02.05.2025 та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA4010000/2025/0001126/2 від 02.05.2025 є незаконним та підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта.
Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 18 липня 2024 року у справі №620/3264/18, від 05.03.2019 у справі №815/143/17, від 09.04.2019 у справі №825/1575/17.
У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, щодо порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України та Автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", та наявністю у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше, суд зазначає, що інформація в автоматизованій системі митного оформлення та спрацювання ризиків є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного контролю та митного оформлення документи.
Відповідно до ч.1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.
Згідно з вимогами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.
Разом з тим, що при прийнятті митницею рішень про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України та Автоматизованій системі митного оформлення “Інспектор”.
Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України та Автоматизованої системи митного оформлення “Інспектор” суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №520/10381/2020.
Що стосується посилання відповідача на те, що наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству, а саме: у митних органів наявна цінова інформація на ідентичний та подібний товар, зокрема, того ж самого виробника, суд зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №810/3295/17.
При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Так, за основу для визначення митної вартості відповідачем взято раніше подану до митних органів митну декларацію від 17.03.2025 №25UA110130005485U0, за якою оформлено (товар: "Олива гідравлічна, з сумарним вмістом нафти або нафтопродуктів (вуглеводнів) одержаних з бітумінозних мінералів більше 70%, в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдену, без вмісту біодизеля: SKY Hydraulic Oil HM 32, SKY Hydraulic Oil HLP 68, SKY Hydraulic Oil HM 68, SKY Hydraulic Oil HLP 46, SKY Hydraulic Oil HM46. Виробник: PETRO YAG VE KIMYASALLAR SAN.VE TIC. A.S. Країна виробництва: TR (Туреччина). Торгівельна марка SKY та складає 1,46 Дол. США за кг.
Разом з тим, позивачем імпортувався товар: "Олива гідравлічна HLP 32, з сумарним вмістом нафти або нафтопродуктів (вуглеводнів) одержаних з бітумінозних мінералів більше 70%, в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдену, без вмісту біодизеля. Виробник: Mersa Depolama Kimya Petrol Tutun Ve Tarim Urunleri Tekstil San.Tic.Ltd.Sti. Країна виробництва: TR (Туреччина).
Суд зазначає, що митна декларація від 17.03.2025 №25UA110130005485U0 не оформлювалася позивачем. Крім того та товар, який оформлювався за даною митною декларацією містить відмінності від товару позивача, а саме: товари хоча й мають одну країну виробника, проте виготовляються на різних заводах: PETRO YAG VE KIMYASALLAR SAN.VE TIC, та MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI, мають різні торговельні марки.
На вартість оливи безумовно впливає кількість, яка придбавається, наявність знижок при оптовій купівлі, що регулюється контрагентами при укладанні контракту на поставку товару. 
Так, в даному випадку, митному органу давалися комерційна пропозиція та інше листування, відповідно до якого на першу "пробну" партію товару Виробником надано знижку (комерційна пропозиція від 14.03.2025 та лист від 20.03.2025). Відповідно, пробна партія товару продавалися зі знижкою. В той же час, за яких умов придбавався товар у МД, із якими порівнював відповідач, - є невідомим. Відтак, не може використовуватись митним органом як еталон визначення митної вартості товару в даному випадку.
Стосовно посилання митного органу на неприйняття платіжного документу позивача з підстав "банківські платіжні документи SWIFT від 09.04.2025 та 07.05.2025 не містять підпису та/або відбитку штампа (або електронного цифрового підпису) платника та уповноваженого банку, а у графі 70 "призначення платежу" наявне посилання тільки на Контракт, суд зазначає таке.
З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та постачальником – компанією MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) укладено контракт від 25 березня 2025 року №SF00001/03/25.
Відповідно до п.1.1. контракту продавець повинен поставити та передати у власність Покупця гідравлічна масло по ціні, у кількості, в строку та на умовах у відповідності з положеннями даного Контракту. Товар постачається та відвантажується партіями на умовах поставка, що вказані у Специфікаціях.
Пунктом 1.4 Інструкції №22 встановлено, що платіжне доручення – розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.
Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №22 розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів, їх реєстрів та відомості заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, їх реєстрів та відомості (додаток 9) та відповідних главах цієї Інструкції.
Пунктами 2.3, 2.4, 2.5 Інструкції №22 передбачено, що відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.
Банк перевіряє відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів, крім інкасових доручень (розпоряджень), вимогам додатка 9 до цієї Інструкції, і у разі, якщо заповнено з порушенням вимог цієї глави, глав 5, 6 і 12 та додатка 9 до цієї Інструкції, то банк, що здійснив перевірку, повертає їх без виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18 цієї глави та пунктом 11.11 глави 11 цієї Інструкції.
З наданого до митного оформлення платіжного доручення вбачається, що таке містить усі визначені Інструкцією реквізити, які відповідають реквізитам сторін, зазначеним у контракті від 25 березня 2025 року №SF00001/03/25 у розділах "покупець" та "продавець", з огляду на що доводи митного органу про невідповідність платіжного документа вимогам Інструкції №22 не знайшли свого документального підтвердження.
В даному випадку, що обов`язковою умовою поставки є 100% передоплата за товар, таким чином, в рамках домовленостей між продавцем та покупцем сплачено кошти в розмірі 36250 доларів США (оплату проведено за дану поставку та поставку товару в рамках цього контракту, але інша вага).
Щодо доводів митниці у графі 70 банківських платіжних документів "призначення платежу" наявне посилання тільки на контракт, суд зазначає наступне.
Загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 року за №910/15601 (далі - Порядок №216).
Пунктом 2.2 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.
Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.
Щодо доводів відповідача про те, що у митній декларації країни відправлення не зазначено цінових характеристик товару та номеру інвойсу, отже не можливо ідентифікувати дану декларацію із поставкою оцінюваного товару, суд зазначає наступне.
На другому аркуші МД країни відправлення (експортна декларація) у графі "список транзитних позицій" є інформація про "підтверджуючі документи, серед яких є номер інвойсу №ARM2025000000092 від 12.05.2025 та загальну його вартість - 16979,50 Доларів США.
Щодо доводів відповідача про те, що «заявлена декларантом митна вартість є меншою, ніж митна вартість подібних товарів з урахуванням найменування товару, артикулу, хімічного складу, призначення, країни виробництва, виробник, що суперечать поняттю "дійсної вартості" у розумінні ст.VII ГАТТ. Під "дійсною вартістю" розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.
Відповідно до правових висновків, що вказані у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 по справі №1.380.2019.002933 судом вказано наступне: "Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості. Слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню."
Відповідно до правових висновків, що вказані у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 по справі №300/784/24: "…обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Товариством митної вартості товару, контролюючий орган посилається на те, що заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів, а також наявності розбіжностей, що стосуються оплати за товар, кількості (вазі) ввезеного товару, що зазначені у пакувальних листах та інвойсах".
В той же час митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Щодо доводів відповідача про те, що наданий висновок експерта від 23.04.2025 №3-2/157-1 не відповідає встановленим вимогам Національних стандартів щодо проведення експертизи, суд зазначає таке.
Так, одним із документів на підтвердження митної вартості товарів є наданий відповідачу висновок експерта від 23.04.2025 №3-2/157-1, який насправді є висновком ДП "Держзовнішінформ".
ДП "Держзовнішінформ" уповноважене наказом від 02.05.2018 №608 Міністерства економічного розвитку і торгівлі здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.
Підприємство надає повний спектр інформаційних, аналітичних, дослідницьких та експертних послуг: експертизу зовнішньоекономічних контрактів, дослідження внутрішніх і зовнішніх товарних ринків, консультування з питань комерційної діяльності та управління.
Таким чином, якщо надані позивачем документи, на думку експертів "Держзовнішінформ", були достатніми для проведення аналітики кон`юнктури ринку, то разом із інформацією доступною у мережі Інтернет вони і будуть вихідними даними, що було зазначено у висновку від 23.04.2025 №3-2/157-1.
Крім того, ДП "Держзовнішінформ" є експертною організацією, уповноваженою Міністерством економічного розвитку і торгівлі здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку, у зв`язку із цим експертні висновки ДП "Держзовнішінформ" можуть братися до уваги.
Суд зауважує, що висновок ДП "Держзовнішінформ" був складений щодо обох партій товару – за специфікаціями №1 та №2, що відноситься до поставки товарів за поданими митними деклараціями (митна декларація від 20.05.2025 №25UA100200607771U2 зареєстрована щодо митного оформлення однієї із поставок за Спецтфікацією №2, яка укладена сторонами 08.04.2025).
Тобто, оскільки погоджена між Сторонами специфікація №2 датована 08.04.2025, а висновок ДП "Держзовнішінформ" датований 23.04.2025, він розповсюджує свою дію на поставку за спірною митної декларацією в рамках даного позову.
Крім того, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, що подаються декларантом на вимогу митного органу у випадку виникнення сумнівів у правильності задекларованої митної вартості товарів, однак сама по собі наявність або відсутність таких висновків чи інформації не може бути підставою для сумнівів у задекларованій митній вартості товарів за умови подання декларантом усіх наявних та підтверджуючих заявлену митну вартість документів, визначених частиною другою статті 53 МК України.
Стосовно посилання відповідача на невідповідність транспортних документів та включення у вартість товару витрат на транспортування, а саме щодо включення витрат на навантаження та митне очищення на експорт до ціни товару, слід зазначити таке.
Відповідно до узгоджених умов поставки всі витрати пов`язані із доставкою товарів з площ продавця "Karaduvar Mh. Serbest Bolgesi 18. Cad. No:3 – 133020 Akdeniz/MERSIN/TURKIYE", покладаються на покупця та відповідно не включені у ціну товару, зокрема витрати транспортування, навантаження та митне очищення в країні експорту. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано лише довідку про транспортні витрати від 13.05.2025 №13/05-1, видану компанією ТОВ "Роял Транс Групп". Разом із тим, згідно з CMR від 12.05.2025 б/н перевізником вантажу є компанія "PE TOLKACHOV DMYTRO".
Відповідно до умов специфікації №2 від 08.04.2025 дійсно визначено як FCA, а фактично поставка згідно митної декларації здійснена на умовах EXW- MERSIN (TR), проте дане твердження не відміняє та не впливає на положення пункту 6 Специфікації №2, який містить наступний зміст: "у вартість Оливи гідравлічної включається навантаження товару в автотранспорт Покупця, пакування, митне оформлення та сертифікація".
Таким чином, не зважаючи на умови поставки, вартість товару, в т.ч. і митна вартість не підлягає коригуванню, оскільки сторони досягли згоди та не змінювали умови своїх домовленостей.
ТОВ "Роял Транс Групп" є експедитором, а не безпосереднім перевізником. ТОВ "Роял Транс Групп", як експедитор позивача може залучати інших перевізників для перевезення оцінюваного товару, які і зазначаються в товарно-транспортних накладних (CMR).
Згідно з п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, що підтверджують митну вартість, є зокрема транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До кожної із митних декларацій представник надавав копії CMR (товарно-транспортні накладні у міжнародних перевезеннях вантажів автомобільним транспортом). Кожна з CMR містить інформацію про інвойс, за яким перевозиться товар, а також інформацію про державні номери транспортних засобів, якими перевозиться відповідний товар.
Також, поряд з CMR, декларант подавав довідки ТОВ "Роял Транс Групп" про транспортні витрати.
Довідка також містить відомості про державні номери транспортних засобів, договір, маршрут, протяжність маршруту, тому, довідку про транспортні витрати можна порівняти з конкретним перевезенням (CMR) та митною декларацією. Довідка містить інформацію про затрати на перевезення до митної території України,
Оскільки, ТОВ "Роял Транс Групп" зареєстроване на території України, то експедиторські послуги по всьому маршруту перевезення вважаються наданими на території України.
Отже, числове значення такої складової митної вартості як транспортні витрати є підтвердженим, тому згадана позиція митного органу не може бути підставою та обґрунтуванням для коригування митної вартості товару.
Щодо ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МКУ, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
У спірному випадку суд не вбачає ознак недостовірності задекларованої вартості, відповідачем належних доказів щодо існування підстав для прийняття оскаржуваних рішень до суду не подано.
Також, як встановлено судом з матеріалів справи, то декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до правової позиції Верховного суду (постанова від 02.07.2020 у справі №803/916/17) контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена."
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень вбачається, що такі рішення не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митних декларацій, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.
Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесених рішень про коригування митної вартості.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару Київської митниці від 20.05.2025 №UA100200/2025/000002/2 є необґрунтованим та прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.
Щодо позовних вимог про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.05.2025 №UA100200/2025/000093, суд зазначає про таке.
Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправною та скасування картки відмови.
Відтак, об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики.
Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Щодо клопотання представника позивача про стягнення суми витрат на переклад документів із нотаріальним засвідченням у розмірі 3360,00 грн, суд зазначає таке.
Представник позивача зазначає, що документи, які підтверджують фінансово-господарські правовідносини між позивачем та контрагентами складені не державними мовами (турецька, російська, англійська), тобто для подання їх до суду та прийняття судом у якості належних та допустимих доказів, необхідно було зробити їх переклад на державну мову та нотаріальне посвідчення.
Між позивачем та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг перекладу №24 від 24.06.2025, відповідно до якого Замовник (позивач) доручив Виконавцю (ФОП ОСОБА_2 ) здійснити переклад текстового матеріалу з іноземних мов на українську мову. На оплату послуг було надано рахунок №25 від 25.06.2025, який сплачено відповідно до платіжної інструкції №255 від 27.06.2025 на суму 3360,00 грн. Фактичне надання послуг підтверджується актом №25 від 27.06.2025 про надання послуг на суму 3360,00 грн.
За приписами частини третьої статті 134 КАС України: до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Пункт третій вказаної статті містить визначення пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Зокрема, відповідно до ст.71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду. Участь перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими, є обов`язковою при розгляді справи, одним із учасників якої є особа з порушенням слуху. Кваліфікація такого перекладача підтверджується відповідним документом, виданим у порядку, встановленому законодавством. Перекладач має право відмовитися від участі в адміністративному судочинстві, якщо він не володіє мовою в обсязі, необхідному для перекладу, право ставити питання з метою уточнення перекладу, а також право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду. Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їх рідну мову або мову, якою вони володіють. За відсутності заперечень учасників справи перекладач може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Аналізуючи вищевказані правові норми слід дійти висновку, що питання залучення перекладача вирішується саме судом за ухвалою суду та лише про компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду; оплата виконаної роботи не входить до предмета витрат.
Суд зазначає, що витрати позивача з перекладу документів у розмірі 3360,00 грн не входять до витрат, які компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, оскільки в рамках даної адміністративної справи, судом питання допуску перекладача до участі у справі за відповідною ухвалою не вирішувалося.
Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовній заяві позивач зазначає про те, що додатково підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, про що позивачем буде подано окреме клопотання.
Оскільки, на момент винесення рішення у справі позивачем не подано до суду документів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, з урахуванням частини 7 статті 139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи задоволення позову, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.
Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" (вул.Коцарська, буд.20, м.Харків, 61012, код ЄДРПОУ 45124044) до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (бул.Гавела Вацлава, буд.8А, м.Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості від 20.05.2025 №UA100200/2025/000002/2 та картку відмови у в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100200/2025/000093 від 20.05.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (бул.Гавела Вацлава, буд.8А, м.Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" (вул.Коцарська, буд.20, м.Харків, 61012, код ЄДРПОУ 45124044) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 27 лютого 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО