РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року 	справа № 620/10941/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
До суду з Чернігівського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №620/10941/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в якому просить:
-визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка проявилася у тому, що посадові особи зазначеної військової частини НОМЕР_1 не надали у встановлений чинним законодавством України термін відповідь на запит на інформацію від 10 вересня 2025 року (початок перебігу строку звернення до суду позивач пов`язує із 21 вересня 2025 року – датою, коли йому за його розрахунками мала би надійти відповідь на запит на інформацію від 10 вересня 2025 року, дану бездіяльність останній не оскаржував в позасудовому порядку, шестимісячний строк оскарження в судовому порядку спливає 21 березня 2026 року);
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати відповідь на запит на інформацію від 10 вересня 2025 року (початок перебігу строку звернення до суду позивач пов`язує із 21 вересня 2025 року – датою, коли йому за його розрахунками мала би надійти відповідь на запит на інформацію від 10 вересня 2025 року, дану бездіяльність позивач не оскаржував в позасудовому порядку, шестимісячний строк оскарження в судовому порядку спливає 21 березня 2026 року). 
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" не надав у встановлений термін інформації на запит.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вказує, що згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержаний адресатом. Позивач не надав доказів на підтвердження наявності у ВЧ НОМЕР_1 попередньої домовленості щодо підтвердження факту одержання адресатом електронного документа, що поданий ним, а саме запиту на інформацію від 10.09.2025. Електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 не закріплена як офіційна електронна адреса.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.
10.09.2025 ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом до Військової частини НОМЕР_1 на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив надати:
-завірену належним чином копію речового атестату, який видавався мені під час мого переводу з військової частини НОМЕР_1 ;
-завірені належним чином копії роздавальних відомостей, якими мені видавалося речове майно під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ;
-завірені належним чином копії здавальних відомостей, якими я повертав речове майно перед переведенням з військової частини НОМЕР_1 .
Відповідь просив надати на паперових носіях на поштову адресу.
17.12.2025 листом № 2629/17/104 Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь засобами поштового зв`язку (ідентифікатор №1650102877509) на інформаційний запит ОСОБА_1 , в додатках до якого долучено: копію атестату №3 на речове майно; копію роздавальних відомості №53 від 26.06.2025; копію здавальної відомості №52 від 26.06.2025.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-ХІI (далі Закон № 2657-ХІI) .
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України “Про доступ до публічної інформації” від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої інформації за запитами на інформацію.
Пункт 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI передбачає, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадках визначених ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI на протязі 20 робочих днів, надати на нього відповідь.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Отже, розпорядник інформації надає лише достовірну та повну інформацію за запитом, заявника, а у випадку відсутності інформації – відмовляє у задоволенні запиту.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сформував лист від 17.12.2025, який передано АТ “Укрпошта” 17.12.2025, отже згідно приписів ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, відповідачем порушено строк для надання відповіді. 
Посилання відповідача, що електронна адреса: ad_a5152@post.mil.gov.ua не закріплена, як офіційна електронна адреса військової частини НОМЕР_1 суд вважає безпідставним. 
Однак, суд врахував, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан діє зокрема на момент розгляду цієї справи.
Оскільки військові частини є складовою Сил оборони України згідно Закону України «Про Збройні Сили України» та відповідно залучені до забезпечення захисту суверенітету, територіальної цілісності України, надання інформації на запит позивача (відсутність порушеного права), а тому підстави для визнання протиправними дій відсутні.
Щодо решти доводів позивача суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), “Проніна проти України” (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, 
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Копію рішення направити сторонам по справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя 	Петро ПАЛАМАР