ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1474/26 Справа № 179/293/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорна А. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 32 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року у складі судді Чорної А.О.
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DN81AR02000044, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 16866,38 доларів США на умовах повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановлені кредитним договором.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № DN81AR02000044, в той же день між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.
Проте, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14 лютого 2023 року виникла заборгованість у розмірі 26766,66 доларів США, яка складається з: 5473,50 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 397,56 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 789,37 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 20106,23 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR02000044 від 25 червня 2008 року станом на 14 лютого 2023 року у розмірі 8053,58 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 4417,62 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за тілом кредиту, процентами нарахованими в межах строку кредитування та пені, оскільки фактично отримані та використані останнім кошти в добровільному порядку не повернуті. Відмовляючи в іншій частині позову, суд виходив із безпідставності та необґрунтованості заявленого позову. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є самостійною підставою для відмови у позові.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25 червня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитно - заставний договір № DN81AR02000044, за яким останній отримав кредитні кошти у розмірі 12319,22 доларів США на строк до 24 червня 2015 року. 
Згідно п. 17.1.3 кредитно - заставного договору № DN81AR02000044 частина кредиту в розмірі 10393,16 доларів США надається з метою придбання позичальником автомобіля.
За умовами п. 17.1.7 кредитно - заставного договору № DN81AR02000044 з метою виконання зобов`язань за п. 3.4 позичальнику відкривається кредитна лінія в розмірі 4547,01 доларів США для сплати чергових страхових платежів.
Сторонами у договорі обумовлено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за відсотками, комісії та інші витрати згідно кредитного договору.
Згідно п. 4.1 договору передбачено, що за користування наданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою визначеною у ст. 17.1.7 договору.
За умовами п. 17.1.6 договору процентна ставка становить 9,60 річних.
Згідно п. 4.4 договору погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до ст. 17.8 договору, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом.
За умовами п. 17.8 щомісячно в період сплати позичальник зобов`язаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 252,10 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ними.
Згідно з п. 17.9 кредитно-заставного договору, предметом застави є автомобіль марки DAEWOO NEXIA DOHC E93, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 .
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, видав відповідачу кредит.
Відповідно до додаткової угоди № 1 від 08 липня 2011 року до кредитного договору № DN81AR02000044 від 25 червня 2008 року, сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до 01 липня 2011 року зменшилася на 934,93 доларів США. 
Додатковою угодою від 08 липня 2011 року сторони погодили термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів, винагороди, неустойки – пені, штрафів тривалістю 50 років.
Відповідно до додаткової угоди № 2 від 28 жовтня 2013 року до кредитного договору № DN81AR02000044 від 25 червня 2008 року, сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшилася на 1036,51 доларів США.
Згідно виписки з 25 червня 2008 року по 15 лютого 2023 року по рахунку ОСОБА_1 , останній здійснював погашення кредитних коштів до 05 листопада 2015 року. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша і друга статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (статті 610, 612 ЦК України).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Кредитний договір №DN81AR02000044 від 25 червня 2008 року, додаткова угода № 1 від 08 липня 2011 року та додаткова угода № 2 від 28 жовтня 2013 року до кредитного договору № DN81AR02000044 від 25 червня 2008 року укладені у спосіб, визначений чинним законодавством, підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Під час розгляду справи, боржником не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням викладеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, оскільки фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку не повернуті, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, що свідчить про порушення прав банку та наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з останнього заборгованості за тілом кредиту, процентами нарахованими в межах строку кредитування та пені, які підтверджені належними та допустимими доказами та в добровільному порядку банку не повернуті.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки підписавши додаткову угоду від 08 липня 2011 року до основного кредитного договору №DN81AR02000044 від 25 червня 2008 року, сторони погодили термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів, винагороди, неустойки, пені та штрафів тривалістю 50 років.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 14 квітня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова
Судді: В.С. Городнича
М.О. Макаров