КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Київ № 320/23206/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.10.2023 № 0637450707.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки податковим органом в акті перевірки зазначено порушення про продаж алкогольних напоїв без наявної ліцензії, якого допущено не було, адже роздрібна торгівля виключно столовими винами може здійснюватися суб`єктами господарювання без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. При цьому, зауважено, що вино столове - це алкогольний напій, вироблений шляхом повного чи неповного збродження сусла або розчавлених ягід. Залежно від вмісту цукрів столове вино поділяється на сухе, напівсухе, напівсолодке, чого не було враховано контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки та оформленні її результатів.
Крім того, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 422/1/23 від 16.10.2023 маркувальні дані, що містяться на контретикетці пляшки з вином Cielo «Pinot Gridgio» delle Venezio DOC та вином виноградним натуральним червоним сухим Cielo «Merlot» Veneto IGT відповідають дійсним товарним характеристикам товару, а саме «вино столове». 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
До суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, позаяк, перевіркою встановлено, що згідно бази даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО) ФОП ОСОБА_1 31.08.2023 здійснювала реалізацію вина виноградного натурального білого сухого 0,187 л. за ціною 200,00 гри та вино натуральне червоне сухе 0,187 л. за ціною 200,00 грн за пляшку без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Результати перевірки оформлені актом фактичної перевірки від 15.09.2023. 
Згідно з актом перевірки, контролюючим органом виявлено порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481), а саме роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. За результатами розгляду матеріалів перевірки, ГУ ДПС у м. Києві винесене податкове повідомлення-рішення від 11.10.2023 № 0637450707, згідно з яким, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 17000,00 грн.
На відзив на позовну заяву, стороною позивача було подано відповідь, за змістом якої, остання не погоджується з доводами контролюючого органу, які відображені у відзиві та дублюють висновки акта перевірки, при цьому, що для роздрібної торгівлі столовими винами отримання ліцензії не вимагається, а столовими можуть вважатися виключно вина, які були створені методом природного бродіння виноградної сировини, без штучного додавання спирту та цукру, а також об`ємна частка етилового спирту яких становить від 9,0 до 14,0%. Окрім цього, такі типи вин як «Сухе біле» та «Сухе червоне» належать до столових.
Також, до суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову та залучення другого відповідача, за змістом якої, позивачем було подано 25.10.2023 скаргу до Державної податкової служби України на оскаржуване в даній справі рішення № 0637450707, а 21.12.2023, за результатами розгляду зазначеної скарги позивача, ДПС України прийняла рішення № 37590/6/99-00-06-03-02-06, яким відповідну скаргу було залишено без задоволення. Про цю обставину зазначено у позовній заяві, тож вона не є новою. З огляду на пов`язаність ППР № 0637450707 з рішенням ДПС України від 21.12.2023, позивач вважає за необхідне розглядати в межах справи № 320/23206/24.
Суд вважає, що у задоволенні вказаної заяви слід відмовити, позаяк судом відкрито провадження у справі 04.07.2024 та здійснюється розгляд по суті з урахуванням вже наданих сторонами доказів та матеріалів, при цьому, рішення про результати розгляду скарги лише підтверджує або скасовує первинне рішення (податкове повідомлення-рішення), та воно не створює нових обов`язків для платника податків, а лише фіксує результати адміністративного перегляду. Предметом судового розгляду має бути саме первинне рішення, яке безпосередньо впливає на права та обов`язки платника, натомість, рішення ДПС України за скаргою є лише завершальним етапом процедури досудового врегулювання спору, та воно не створює для платника податків наслідків. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, з 08.09.2023 по 15.09.2023 була проведена ГУ ДПС у м. Києві фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
15.09.2023 отримано акт фактичної перевірки від 15.09.2023 (номер бланка 006936), який зареєстрований 18.09.2023 за № 59926/26/15/07/ НОМЕР_1 .
Відповідно до даних акту фактичної перевірки від 15.09.2023, встановлено що суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування і не має права здійснювати діяльність з продажу підакцизних товарів, проте реалізовував вино виноградне натуральне біле сухе Cielo «Pinot Gridgio» delle Venezio, 0,187 л. по ціні 200,00 грн та вино натуральне червоне сухе Cielo «Merlot» Veneto 0,187 л. по ціні 200,00 грн.
Згідно акту фактичної перевірки, в барі-магазині суб`єкт господарювання реалізовував вино виноградне натуральне біле сухе Cielo «Pinot Gridgio» delle Venezio, 0,187 л. по ціні 200,00 грн та вино натуральне червоне сухе Cielo «Merlot» Veneto 0,187 л. по ціні 200,00 грн без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. 
Відповідачем стосовно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення № 31621 від 25.09.2023, який було скеровано на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва.
У акті фактичної перевірки відображено, що позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) № 2651031220230046 від 11.07.2023, термін дії: з 20.07.2023 до 20.07.2024.
16.10.2023 позивач отримала податкове повідомлення-рішення Головного управління
ДПС у м. Києві від 11.10.2023 форма «Ф» № 0637450707, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн, на підставі ч. 2 ст. 17 Закону № 481 за порушення ст. 15 цього ж Закону.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 753/17728/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 164 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначене судове рішення набрало законної сили.
Позивач не погоджується з вказаним податковим повідомленням рішенням ГУ ДПС у м. Києві та вважає, що останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Також, п. п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цьогоКодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п. п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з п. п. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законом обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Так, відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Відповідно до п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених ст. 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Згідно із ст. 15 Закону № 481 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються суб`єктами в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Частиною 1 ст. 17 Закону України № 481 встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом стиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 грн.
Так, ст. 1 Закону України від 18.06.2024 № 3817 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» визначено, що вино столове - це алкогольний напій, вироблений шляхом повного чи неповного збродження сусла або розчавлених ягід. Залежно від вмісту цукрів столове вино поділяється на сухе, напівсухе, напівсолодке.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 3817 дія Закону № 3817 не поширюється, зокрема, на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання, а також на вирощування тютюну на земельних ділянках для садівництва та/або городництва для власного споживання.
Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону № 3817 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
З урахуванням викладеного, роздрібна торгівля виключно столовими винами може здійснюватися суб`єктами господарювання без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Разом з цим, при здійсненні роздрібної торгівлі столовими винами необхідно враховувати норми ст. 71 Закону № 3817, якими визначено обмеження щодо продажу, зокрема, алкогольних напоїв.
Суд зауважує, що дія Закону № 481 не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, тобто даний Закон дозволяє здійснювати торгівлю столовими винами без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. 
Відповідно до даних акту фактичної перевірки від 15.09.2023, встановлено що суб`єкт господарювання позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування і не має права здійснювати діяльність з продажу підакцизних товарів, проте реалізовував вино виноградне натуральне біле сухе Cielo «Pinot Gridgio» delle Venezio, 0,187 л. по ціні 200,00 грн та вино натуральне червоне сухе Cielo «Merlot» Veneto 0,187 л. по ціні 200,00 грн.
Питання ліцензування та реалізації алкогольних напоїв регулюється Законом № 481. 
Так, в абз. 2 преамбули цього закону зазначено, що його дія не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.
Крім цього, згідно з приписами ч. 23 ст. 15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
У даному випадку, при викладенні суті порушення, зазначено про здійснення факту реалізації алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, тобто саме порушення ст. 15 Закону № 481.
Однак, суд враховує, що ця норма виключає столові вина з переліку товарів, роздрібна торгівля якими, вимагає наявності відповідної ліцензії.
Норми закону Закону № 481/95 не дають визначення поняттю вино столове. 
Разом з тим, згідно з нормами п. 28 ч. 1 Закону України «Про виноград та виноградне вино» № 2662-IV від 16.06.2005 (далі - Закон № 2662) вино столове - вино, виготовлене, шляхом повного чи неповного збродження сусла. Залежно від вмісту цукрів, столове вино поділяється на сухе, напівсухе, напівсолодке.
Положеннями ст. 6 Закону № 2662, розділу 4, п. 5.1.6 Національного стандарту України «Вина. Загальні технічні Умови» (ДСТУ 4806:2007), ч. 2 ст. 11 Закону № 481 передбачають, що для визначення приналежності виноробної продукції до столових вин достатньо інформації з назвою вина та зазначенням фізико-хімічних показників, вказаної на етикетці товару без додаткового зазначення словосполучення столове вино.
Крім цього, відповідно до пункту 63 Закону України «Про внесення змін до ПК України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» № 1914-ІХ від 30.11.2021, пункт 226.10 ПК було доповнено абзацом 6, відповідно до якого, не підлягають маркуванню марками акцизного податку звичайні (неігристі) вина та зброджені напої, що класифікуються у товарній позиції 2204 (крім 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 22 10 00. 2204 29 10 00) та у товарних під категоріях 2205 10 10 00. 2205 90 10 00. 2206 00 59 00. 2206 00 89 00 згідно з УКТ ЗЕД. фактична міцність яких вища за 1.2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження». Таким чином, вина столові (сухі, напівсухі та напівсолодкі), з 01.01.2022 - не підлягають позначенню марками акцизного податку.
Окремі фізико-хімічні показники для кожної групи та типу вина визначені в п. 5.1.6 Національного стандарту України «Вина. Загальні технічні умови» (ДСТУ 4806:2007), де зазначено, що для групи «Столові» типу «Сухе червоне» вино об`ємна частка етилового спирту має становити від 9,0 до 14,0 %, масова концентрація цукру - не більше 0,3 г/дм3.
Відповідно до п.28 ст.1 Закон № 2662 вино столове - вино, виготовлене шляхом повного чи неповного збродження сусла. Залежно від вмісту цукрів, столове вино поділяється на сухе, напівсухе, напівсолодке. Також класифікація вин за групами наведена в розділі 4 Національного стандарту України «Вина. Загальні технічні умови» (ДСТУ 4806:2007), відповідно до якого вина поділяються на столові (сухі, напівсухі, напівсолодкі) та кріплені (міцні і десертні - солодкі, лікерні).
Крім того, ч. 2 ст. 11 № 481 визначені вимоги до маркування виноробної продукції та інформації, що обов`язково зазначається на етикетці, серед яких, назва продукції; вміст спирту, вміст цукру (крім сухих вин) тощо. Одночасно у вказаній статті відсутня обов`язкова вимога щодо зазначення на етикетці групи вина. Отже, для визначення приналежності виноробної продукції до столових вин достатньо інформації з зазначенням фізико-хімічних показників, вказаної на етикетці товару без додаткового зазначення словосполучення «столове вино».
Крім того, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 422/1/23 від 16.10.2023 маркувальні дані, що містяться на контретикетці пляшки з вином Cielo «Pinot Gridgio» delle Venezio DOC та вином виноградним натуральним червоним сухим Cielo «Merlot» Veneto IGT відповідають дійсним товарним характеристикам товару, а саме «вино столове».
Позивачем долучено та досліджено судом висновок Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності. Як вбачається з висновку експертів № 422/1/23 від 16.10.2023 за результатами проведення комісійного товарознавчого дослідження, експерти, які попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, дійшли висновку про те, що вино Cielo «Pinot Gridgio» delle Venezio Doc, 0,187 л. і вино Cielo «Merlot» Veneto Igt 0,187 л. відповідають дійсним товарним характеристикам товару, а саме вина столові.
Отже, з викладеного вбачається, що позивачем було здійснено роздрібна торгівля столовим вином (Cielo «Pinot Gridgio» delle Venezio Doc, 0,187 л. і вино Cielo «Merlot» Veneto Igt 0,187 л.), яке, згідно наведеного висновку експертів, відповідає поняттю «вина столові», визначені в Законі № 481, а отже, не потребує ліцензії на зайняття такою діяльністю, що, в свою чергу, виключає в її діях склад порушення, передбаченого ст. 15 Закону № 481.
Судом також згідно норм ч. 4 ст. 78 КАС України враховується й те, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 753/17728/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 164 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначене судове рішення набрало законної сили.
Таким чином суд вважає, що зафіксована в акті фактичної перевірки роздрібна торгівля позивачем вином виноградним натуральним білим сухим та вином виноградним натуральним червоним сухим, не є порушенням Закону № 481 та п. п. 291.5 ПК України, оскільки зазначені вина виноградні натуральні сухі (біле та червоне) належать до групи столових вин, відтак роздрібна торгівля такими столовими винами відповідно до Закону № 481 дозволяється без наявності ліцензії. Також, роздрібна торгівля такими столовими винами може здійснюватися на спрощеній системі оподаткування, тому що заборона на торгівлю підакцизними товарами, передбачена п. п. 3 п. п. 291.51 ПК України не поширюється на торгівлю столовими винами, до яких належать вказані вище вина виноградні натуральні сухі (біле та червоне). Тож, в діях позивача відсутнє порушення, про яке зазначено в акті перевірки.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено правомірності висновків акта перевірки та прийнятого на підставі його висновків рішення, з огляду на що, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Також, позивач просить суд стягнути суму витрат на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 25236,29 грн.
Згідно з приписами ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.
Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.
У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Якщо під час підготовки висновку експерт встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
Із змісту ст. 104 КАС України вбачається, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.
Якщо позасудове експертне дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта експертизи або зміною його властивостей, експерт має повідомити про це особу, яка до нього звернулася, в порядку, визначеному ч. 4 ст. 106 КАС України.
Висновок експерта, складений за результатами позасудового експертного дослідження, під час якого був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування.
Висновок експерта, складений за результатами позасудового експертного дослідження, під час якого був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.
Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні (ст. 108 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з ч.ч. 4 - 8 ст. 137 КАС України у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд вважає, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак, сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності.
В матеріалах справи містяться висновок експерта, рахунок за послуги з проведення експертизи, платіжна інструкція про оплату послуг згідно рахунку, специфікація, договір та акт приймання-передачі послуг.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на сплачений експертний висновок враховуються наслідки вирішення справи судом, врахування висновку експерта, поданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та доводів, експертиза була проведена саме за ініціативою позивача для подання її до суду в межах предмета спору, докази понесення витрат з проведення експертизи позивачем долучено до справи.
Таким чином, що судові витрати, пов`язані із проведенням комісійного товарознавчого дослідження підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 77, 90, 137, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,  
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 11.10.2023 № 0637450707.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 25236,29 грн (двадцять п`ять тисяч двісті тридцять шість гривень 29 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.