24.02.26
22-ц/812/367/26

Провадження №22-ц/812/367/26
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 лютого 2026 року       м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М., 
із секретарем судового засідання: Коростієнко Н.С.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №485/892/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення, яке ухвалив Снігурівський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Бодрової Олександри Петрівни у приміщенні цього суду 10 грудня 2025 року, повне рішення складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,
у с т а н о в и в :
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (далі - ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,4 га, кадастровий номер 4825783700:01:000:0058, розташованої в межах території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 04 жовтня 2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» (далі - ТОВ «Райз-Південь») був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки (далі - договір оренди). 29 листопада 2017 року на підставі додаткової угоди №3500012 до договору оренди (далі - додаткова угода), укладеної між ним, первинним орендарем ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у цій додатковій угоді. Також 05 листопада 2021 року укладено нову додаткову угоду до договору оренду земельної ділянки з відповідачем. Зазначено, що всупереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідач не сплачував орендну плату в 2022-2024 роках, що є систематичним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у відповідності до ст.141 ЗК України. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає: 17256 грн 93 коп. за 2022 рік, 17256 грн 93 коп. за 2023 рік, 17256 грн 93 коп. за 2024 рік, а всього – 51770 грн 79 коп. (з відрахуванням податків та зборів).
Посилаючись на викладене, з урахуванням нової редакції позовної заяви, в якій другим відповідачем зазначено Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс», позивач просив розірвати договір оренди землі від 04 жовтня 2011 р. (кадастровий номер земельної ділянки 4825783700:01:000:0058, площа – 5,40 га), укладений між позивачем та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 29 листопада 2017 р. ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», новий орендар згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС»), номер запису про інше речове право – 24266829 від 26 грудня 2017 р., стягнути з відповідача ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 51770 грн 79 коп., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
У відзиві на позовну заяву ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заперечувало проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що є орендарем земельної ділянки на підставі договору оренди землі та додаткових угод до нього. Земельна ділянка розташована на території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Територія Снігурівської міської ТГ була тимчасово окупована російською федерацією з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року, та на даний час є територією можливих бойових дій. Внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, майно підприємства було знищене та розграбоване, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань. Факт неможливості здійснення діяльності та знищення майна підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації кримінального провадження №42022232090000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 КК України. Крім того внаслідок бойових дій територія, на якій розташована земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами та потребує проведення робіт з розмінування, що унеможливлює її використання. 
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2025 року до участі у справі, у якості співвідповідача, залучено ТОВ «Перемога – Плюс». 
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2025 р. позов задоволено частково:
Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5,40 га, кадастровий номер 4825783700:01:000:0058, укладений між ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 04 жовтня 2011 р. (у редакції додаткової угоди №3500012 від 29 листопада 2017 р., додаткової угоди №3500012 -7 до договору оренди землі від 05 листопада 2021 р.), право оренди за яким перейшло до ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі договору №1704/25-21 від 17 квітня 2025 р.
Стягнуто з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 34513 грн 86 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 04 жовтня 2011 р. за 2023-2024 роки та 1130 грн 45 коп. судового збору.
Стягнуто з ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 484 грн 48 коп. понесені судові витрати зі сплати судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік суд умотивував тим, що оскільки земельна ділянка, власником якої є позивач, розташована на території, яка у 2022 році була окупована військами РФ, що унеможливлювало її використання відповідачем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», наявні підстави, передбачені частиною 6 статті762 ЦК України, для звільнення його від сплати орендної плати за 2022 рік. 
Щодо стягнення заборгованості за 2023-2024 роки суд виходив з того, що відповідач не спростував доводів позивача про те, що орендна плата за період 2023-2024 роки не сплачувалася, відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання та наявності підстав для звільнення від сплати орендної плати за 2023-2024 року не довів, а тому задовольнив вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за 2023-2024 року. 
Щодо вимог про розірвання договору оренди землі суд зазначив, що відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» систематично не сплачував орендну плату позивачу за договорами оренди землі, а саме не здійснив виплату за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням прав позивача, та дійшов висновку про наявність передбачених пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України підстав для розірвання договору оренди землі.
В апеляційній скарзі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не заперечує факту несплати позивачу орендної плати, передбаченої умовами договору, але причиною такої несплати спочатку була неможливість використання земельної ділянки, переданої в оренду, у зв`язку із перебуванням її в межах тимчасово окупованої рф території у 2022 року, а в подальшому - через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами. Після введення на території України воєнного стану Торгово-промисловою палатою України на своєму офіційному сайті розміщено загальний офіційний лист, для всіх кого це стосується, від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія російської федерації проти України. У листі Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року №376, Снігурівська міська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року була тимчасово окупованою російською федерацією. З 11 листопада 2022 року і по сьогоднішній день Снігурівська міська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області є територією, на якій ведуться (велися) бойові дії - територією можливих бойових дій. Внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», яке здійснювало діяльність на цій території, було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. ТОВ «ЮТС-Агропродукт» також зазначило, що внаслідок бойових дій територія, на якій розташована земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами та потребує проведення робіт з розмінування для забезпечення безпечного використання. Відсутність розмінування унеможливлює будь-яку діяльність на земельній ділянці, включаючи сільськогосподарське виробництво, для якого вона орендувалася. Перебування працівників на такій території та здійснення діяльності без проведення відповідного розмінування становить пряму загрозу для їх життя та здоров`я. За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачу, є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети. Забруднення земель вибухонебезпечними предметами внаслідок збройної агресії є обставиною, що унеможливлює безпечне використання таких земель і здійснення на них господарської діяльності. Тому відповідач зазначає, що у ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» відсутня вина за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки. Такі обставини, на думку апелянта, з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачу за 2023 - 2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки невиконання обов`язків орендарем відбулося не з вини останнього, а через настання обставин, що перешкоджають використанню орендованої земельної ділянки за призначенням. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Третьяк Г.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції учасники справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. В силу приписів частини 2 статті 372 ЦПК України справу розглянуто за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону не повною мірою.
Як убачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,40 га, кадастровий номер 4825783700:01:000:0058, що розташована на території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 866009 (а.с.14-15).
04 жовтня 2011 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди зазначеної земельної ділянки, за умовами якого передав земельну ділянку останньому в оренду строком на 15 років (а.с.16-17).
29 листопада 2017 року була укладена додаткова угоди №3500012 до договору оренди землі, відповідно до якої орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «Райз-Південь», новий орендар - ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4825783700:01:000:0058 (а.с. 18-19).
Так, відповідно п.3.1. додаткової угоди, договір укладено строком до 31 грудня 2027 року, а розмір орендної плати становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14571,91 грн. за рік оренди.
05 листопада 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» уклали додаткову угоду № 3500012-7 до договору оренди землі, відповідно до якої орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» узгодили наступні умови (а.с. 20-23).
Згідно пунктів 3.1, 4.1., 4.2. додаткової угоди договір укладено строком на 19 років 9 днів – до 31 грудня 2030 років, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 15,38 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 22411,61 грн за рік оренди. З цієї суми орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 4825783700:01:000:0058 становить 145719,19 грн (п.2.6. додаткової угоди).
Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України (п.4.2. Договору оренди (у редакції додаткової угоди).
Відповідно до п.4.4. орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня.
Пунктом 9.4. угоди на орендаря покладено обов`язок вчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі.
За положеннями п.12.3, 12.4 Договору оренди (у редакції додаткової угоди) дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання даного договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору у односторонньому порядку є лише випадки визначені законом. Не вважається підставою для розірвання (припинення) даного Договору затримка до шести місяців у виконанні зобов`язання, передбаченого в п.4.5 даного Договору.
Сторони у п.13.2. Договору оренди (у редакції додаткової угоди) узгодили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №424319014 від 28 квітня 2025 року, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4825783700:01:000:0058 було зареєстровано за ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 29 листопада 2017 року (а.с.25).
Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 від 28 квітня 2025 року вбачається, що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за земельну ділянку за 2022-2024 роки (а.с.28-29).
17 квітня 2025 року відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» відчужив право оренди вказаної земельної ділянки позивача ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на строк один рік, що підтверджується договором №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок (а.с. 120-126).
Положеннями пунктів 2.3., 5.1. договору № 1704/25-21 до покупця переходять усі права й обов`язки Орендаря щодо земельних ділянок за Договорами оренди землі (із змінами та доповненнями додатковими угодами; договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом 1 (одного) року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань - до повного їх виконання.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року, встановлено факт реєстрації двох епізодів можливих кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною першою статті 438 КК України порушення законів та звичаїв війни (а.с. 60).
У витягу зазначено, що 09 квітня 2022 року приблизно о 12:00 невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ «ЮТС-Агропродукт», яка розташована в селі Новорайськ Бериславського району Херсонської області, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки, зокрема автомобіль КАМАЗ на загальну суму близько 1,5 мільйона гривень. Вказані дії здійснені в умовах воєнного стану, оголошеного президентом російської федерації, що становить порушення норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевської конвенції. Крім того, 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE). Унаслідок цих дій підприємство також втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, розташовані у Херсонській області.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли з приводу виконання стороною орендаря умов договору оренди земельних ділянок. 
Так, ОСОБА_1 , посилаючись на систематичне, протягом 2022-2024 років невиконання відповідачем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» обов`язків зі сплати орендної плати, просив про стягнення на свою користь заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди землі. В свою чергу відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заперечувало проти задоволення позовних вимог з посиланням на невикористання земельної ділянки, власником якої є позивач, з незалежних від нього причин.
Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 частково, виходив із доведеності підстав для стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договору оренди, укладеного сторонами.
Апеляційний суд приймає доводи апеляційної скарги і не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з таких міркувань.
Відповідно до статей 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено пунктом 1 частини 1 статті 11 ЦК України. 
За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161- ХІV (тут і далі закон в редакції, яка була чинною на день укладання договору оренди – 01 січня 2007 року, далі Закон № 161- ХІV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина 1 статті 6 Закону № 161- ХІV).
Статтею 93 ЗК України та статтею 1 Закону № 161- ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 13 Закону № 161- ХІV договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
В силу вимог статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 32 Закону № 161- ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Статтею 24 Закону № 161- ХІV передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, у тому числі, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Отже, за змістом статті 141 ЗК України та статті 32 Закону № 161- ХІV підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію – значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, – відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Схожі висновки викладені у постанові Великої Плати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, провадження № 12-201гс18, та постанові Верховного Суду від 28 червня 2022 року у справі № 551/542/20, провадження № 61-16493св21.
Згідно із частинами 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
В силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (часина 1 статті 76 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України). 
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У справі, яка переглядається, відповідач не заперечував факту несплати позивачу ОСОБА_2 орендної плати, передбаченої умовами Договору, але причиною такого зазначав неможливість використання земельної ділянки, переданої в оренду, у зв`язку із перебуванням її в межах тимчасово окупованої рф території у 2022 року, а в подальшому – через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами. 
Так, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.
Після введення на території країни воєнного стану Торгово–промисловою палатою України усім зацікавленим особам надіслано листа від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України. 
У листі Торгово–промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
07 жовтня 2022 року Миколаївська обласна рада прийняла рішення №9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких дій», яким визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення. 
За наказом Міністерства реінтеграції від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада, в межах якої розташована земельна ділянка позивача, віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 4 березня по 11 листопада 2022 року.
Наступним наказом Міністерства розвитку громад і територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівську місцеву територіальну громаду після деокупації, починаючи 11 листопада 2022 року, віднесено до територій, на яких можливим є ведення бойових дій.
Пунктами 13.1, 13.2 Додаткової угоди сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.
Частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.
Відповідно до положень частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Той факт, що ТПП України у листі від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22сертифікат ТПП України не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом бо договором.
Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП України, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП України, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.
Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Є загальновідомою та не потребує доказування обставина, що територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області, де розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Ця обставина не заперечувалась сторонами.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що протягом вказаного періоду існували форс-мажорні обставини, які об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язань за спірним договором оренди.
Існування таких обставин перешкоджало виконати передбачений договором обов`язок із виплати орендної плати за 2022 рік. Орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, він не провів у 2022 році посівну кампанію, не здійснив збір урожаю тощо.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в цілому, але не наводить аргументів на спростування такого висновку суду, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення в частині відмови у стягненні орендної плати за 2022 рік.
Щодо несплати орендної плати за 2023 та 2024 роки та розірвання договору оренди земельної ділянки.
Постановою Кабінету Міністрів України №740 від 7 червня 2024 року «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі ДСНС).
За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачу, є територією, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.
Відповідно до частини 283-1.2. статті 283-1 Податкового кодексу України період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Враховуючи, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться передана позивачем у користування земельна ділянка, як встановив суд, перебувала у тимчасовій окупації по 11 листопада 2022 року, відлік періоду визнання цієї території забрудненою вибухонебезпечними предметами почався з 01 грудня 2022 року. 
Акт про обстеження земельної ділянки, власником якої є позивач, що знаходиться в оренді відповідачів, операторами протимінної діяльності та визнання її придатною для використання відсутній.
Проаналізувавши наведені обставини та норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає встановленим, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_1 , протягом 2023-2024 років була віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключає їх безпечне використання ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» як орендарем для отримання сільськогосподарської продукції.
Враховуючи наведене та встановлені колегією суддів обставини справи, земельні ділянки, які знаходяться в межах громади, що визнана як місце забруднення чи імовірного забруднення вибухонебезпечними предметами, не могли бути використані ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» для сільськогосподарського виробництва за умовами договору оренди в період 2023-2024 років, внаслідок чого ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» як орендар майна звільняється від обов`язку з виплати орендної плати за цей час як з підстав, визначених законом, так і за умовами договору оренди, які узгоджені його сторонами.
Наданий на підтвердження доводів позову представником позивачки акт візуального обстеження №38 від 05 серпня 2025 року (а.с. 194-196), відповідно до якого комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка з кадастровим номером 4825783700:01:000:0058, власником якої є ОСОБА_1 , використовується за цільовим призначенням - зібраний врожай зернових сільгоспкультур , не підтверджує використання відповідачем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (обробіток, сівба та збирання врожаю) цих земельних ділянок у 2023 та 2024 роках. 
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що відсутня вина ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, оскільки орендар не міг користуватися у цей час орендованим майном із незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з тим, що після деокупації 11 листопада 2022 року територія, на якій розташована спірна земельна ділянка, є територією, ймовірно, забрудненою вибухонебезпечними предметами, тому орендар не проводив посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю.
Такі обставини з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачеві за 2023-2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки невиконання обов`язків орендарем відбулося не з вини останнього, а через настання обставин, що перешкоджають використанню орендованої земельної ділянки за призначенням.
З урахуванням вказаного вимоги позивача про стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договору оренди землі є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню. 
Аргументи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ЮТС- АГРОПРОДУКТ» не є боржниками за зобов`язаннями, передбаченими за цими договорами оренди землі, а тому не повинно бути відповідачем за цим позовом, сплачувати судові витрати за рішенням суду, оскільки відчужили право оренди ТОВ «Перемога-Плюс», колегія суддів відхиляє, так як між сторонами спірні правовідносини стосуються періоду 2022-2024 років, тобто часу, який передував відчуженню права оренди землі (квітень 2025 року).
Тому колегія суддів частково приймає доводи апеляційної скарги (відсутні підстави для скасування рішення в частині відмови у стягнення орендної плати за 2022 рік).
Щодо розподілу судових витрат.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині скасовано з ухваленням нового про відмову у позові, наявні підстави для зміни апеляційним судом проведеного розподілу судових витрат та проведення розподілу судових витрат за розгляд справи в апеляційній інстанції.
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Так, у зв`язку із відмовою у позові, відсутні підстави для стягнення на користь позивача сплаченого ним за подання позовної заяви судового збору.
При поданні апеляційної скарги відповідач сплатив 2906 грн 8 коп. судового збору.
Апеляційна скарга задоволена частково, тому з урахуванням того, що апеляційний суд відмовив у задоволенні позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції, з позивача на користь відповідача слід стягнути частину сплаченого ним судового збору – 2421 грн. 06 коп. (1614,04 (стягнутий судом першої інстанції судовий збір) х150%).
Керуючись статтями 367, 368, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–АГРОПРОДУКТ» задовольнити частково.
Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2025 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за 2023, 2024 роки та розподілу судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі за 2023, 2024 роки відмовити.
Рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати за 2022 рік залишити без змін.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, село Івано-Кепине, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–АГРОПРОДУКТ», ЄДРПОУ 41101589, 2421 грн 06 коп. судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Головуючий:     Т.М. Базовкіна
Судді:        Л.М. Царюк
Ж.М. Яворська
_____________________________________________
Повна постанова складена 25 лютого 2026 року