ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2026 року справа №200/2070/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 200/2070/25 (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 04.07.1981 по 05.09.1985, з 1985 по 1995 роки; зобов`язати зарахувати періоди роботи з 04.07.1981 по 05.09.1985, з 1985 по 1995 роки (1985 рік – 99 вихододнів, 1986 рік – 286 вихододнів, 1987 рік – 61 вихододень, 1994 рік – 34 вихододень), повторно розглянути заяву від 01.08.2023 про призначення пенсії з дня настання такого права.
В обґрунтування позову зазначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято через недостатність страхового стажу, однак до стажу безпідставно не враховано період членства позивача в колгоспі на підставі відомостей трудової книжки позивача. Позивач зазначив, що обов`язок щодо ведення трудової книжки покладений на роботодавця, а тому недотримання правил її оформлення не може мати негативних наслідків для працівника. Крім цього, позивач, посилаючись на правову позицію Верховного суду в постанові від 06.03.2018 № 754/14898/15а зауважив на тому, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних умов під час заповнення трудової книжки. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 200/2070/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області до стажу ОСОБА_1 періодів членства у колгоспі за фактично відпрацьований час роботи в період з 1985 по 1987 року з 1994 по 1995 роки. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 09.08.2023 № 050750002352 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області потворно розглянути заяву позивача від 01.08.2023 про призначення пенсії та зарахувати до стажу періоди членства ОСОБА_1 у колгоспі з 1985 по 1987 року з 1994 по 1995 роки за фактично відпрацьований час роботи, а саме 1985 рік - 99 днів, 1986 рік - 286 днів 1987 рік – 61 день, 1994 – 821 людино-годин, 1995 -204 днів.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 . У серпні 2023 позивач через веб- портал ПФУ надав заяву про призначення пенсії. 
09.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за наслідком розгляду наданої позивачем заяви прийнято рішення №050750002352 про відмову у призначенні пенсії. Рішення вмотивовано відсутністю в позивача страхового стажу достатнього для призначення пенсії за віком. В рішенні зазначено, що згідно зі ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” необхідний для призначення позивачу пенсії стаж становить 30 років, страховий стаж позивача - 28 років 2 місяці 8 днів. До страхового стажу позивача не враховано період роботи в колгоспі “Завіт Ілліча” 1981-1985 роки та в колгоспі імені ХХІІ з`їзду КПРС 1985-1995 роки через відсутність довідки про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів, відсутність інформації про перейменування колгоспу імені ХХІІ з`їзду КПРС в КСП.
Згідно з наданим відповідачем розрахунком до стажу тривалістю 28 років 2 місяців 8 днів враховані: періоди навчання з 01.09.1979 по 24.11.1981, період проходження військової служби з 12.11.1982 по 10.12.1984, періоди роботи з 05.03.1985 по 18.07.1985, 13.04.1987 по 31.10.1988, з 01.12.1988 по 26.05.1994, з 26.01.1996 по 17.0.1997, з11.03.1998 по 03.06.1999, з 01.12.1999 по 31.12.1999, з 04.01.2000 по 25.03.2001, з 01.04.2001 по 31.12.2003, з 22.01.2004 по 29.02.2004, з 23.03.2004 по 31.03.2004, з 27.04.2004 по 30.04.2004, з 05.05.2004 по 31.05.2004, з 04.06.2004 по 30.06.2004, з 02.07.2004 по 31.08.2004, з 04.09.2004 по 30.09.2004, з 05.10.2004 по 31.10.2004, з 18.11.2004 по 30.11.2004, з 05.12.2004 по 15.02.2005, з 01.03.2006 по 03.03.2006, з 08.05.2008 по 18.06.2008, з 02.04.2012 по 31.10.2012, з 01.04.2013 по 30.11.2013, з 01.04.2004 по 17.11.2014, з 10.04.2015 по 28.05.2015, з 18.06.2015 по 15.06.2016, з 04.03.2019 по 02.12.2020, з 15.03.2021 по 30.09.2022 та періоди безробіття з 07.05.2006 по 31.01.2007, з 13.12.2012 по 31.03.2013, з 10.12.2013 по 27.02.2014, з 11.032.014 по 31.03.2014, з 23.1.2014 по 09.04.2015.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”).
Статтею 26 цього Закону передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017, починаючи з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років.
Згідно з частиною 2 ст. 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), основним документом про трудову діяльність членів колгоспів є трудова книжка колгоспника. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.
Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310 до трудової книжки колгоспника вносяться наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.
Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
Відповідно до п. 1.9 цього Порядку у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на веб порталі.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон).
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.
Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).
Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. 

Спірним питанням в межах цієї справи є правомірність обчислення відповідачем страхового стажу позивача під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, що вирішується судом з урахуванням документів, що перебували у відповідача станом на час вирішення питання про призначення позивачу пенсії.
Відповідно до рішення про відмову в призначенні пенсії від 09.08.2023 під час розгляду заяви про призначення пенсії не враховані періоди членства позивача у колгоспі з 1981 по 1985 та з 1985 по 1995 роки. Спірні періоди стосується періоду часу до впровадження персоніфікованого обліку, а тому згідно зі ст. 24 Закону України № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог законодавства, що діяло до набрання чинності Законом № 1058.
До набрання чинності Законом № 1058 умови пенсійного забезпечення визначалися Законом України “Про пенсійне забезпечення” та Порядком № 637. Обидва нормативно-правові акти визначали основним документом, на підставі якого обчислюється стаж трудову книжку. Положеннями ст.56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначали, що період членства у колгоспі підлягає врахуванню до стажу за умови підтвердження виконання особою встановленого мінімуму трудової участі, а, у разі невиконання такого мінімуму за відсутності поважних причин до стажу враховується фактично відпрацьований період.
Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи позивач в період з 04.07.1981 по 21.02.1985 був членом колгоспу “Завіт Ілліча” (записи 1-4 ), з 04.07.1981 направлений на роботу в третю бригаду трактористом (запис № 2 трудової книжки, стор. 6-7), з 07.09.1985 по 26.03.1987 та з 06.08.1994 по 05.09.1995 позивач перебував членом колгоспу імені ХХІІ з`їзду КПСС (записи 5-8) з 07.09.1985 направлений на роботу мехзагін № 1 трактористом. (запис 3, арк. 6-7 трудової книжки).
На стор. 22-23 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 наявні записи про виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві: 1985 рік: 99 днів (за прийнятого мінімуму 280, з приміткою про прийняття в члени колгоспу з вересня 1985 року), 1986 рік: 286 днів (за прийнятого мінімуму 286,) 1987 – 61 день (із приміткою про вибуття з членів колгоспу), 1994 – 821 людино-годин, 1995 -204 (за прийнятого мінімуму 240, із приміткою про вибуття зі членства в колгоспі з вересня 1995 року). Зазначені відомості спростовують посилання відповідача на відсутність відомостей про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в трудовій книжці та є достатніми для врахування до стажу позивача періоду його членства в колгоспі, 
При цьому, суд вважає неправомірним неврахування до стажу періоду членства позивача у колгоспі з підстав відсутності довідок про встановлений мінімум та реорганізацію колгоспу, оскільки, як визначено Порядком № 637, необхідність додаткових документів на підтвердження стажу вимагається у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Відомості про фактично відпрацьовані дні в період членства в колгоспі наявні за період членства позивача в колгоспі імені ХХІІ з`їзду КПСС, а саме 1985 рік 99 днів, 1986 рік: 286 днів 1987 рік – 61 день, 1994 – 821 людино-годин, 1995 -204 днів.
За період членства позивача в колгоспі “Завіт Ілліча” з 04.07.1981 по 21.02.1985 такі відомості відсутні, при цьому до стажу враховано період навчання з 04.07.1981 по 24.11.1981 та період проходження позивачем військової служби з 12.11.1982 по 10.02.1984. суд зазначає, що до позовної заяви позивачем додані архівні довідки від 02.07.2024 № 27 та 26 про роботу в колгоспі “Завіт Ілліча” та про нараховану заробітну плату, що не враховуються судом під час прийняття рішення, оскільки зазначені довідки не надавалися відповідачу під час розгляду заяви про призначення пенсії від 01.08.2023 
Враховуючи зазначені обставини та вимоги ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” суд дійшов висновку про неправомірність неврахування відповідачем під час розгляду заяви позивача від 01.08.2023 періоди членства в колгоспі, щодо яких в трудовій книжці позивача наявні відомості про фактично відпрацьований час, а саме 1985 рік - 99 днів, 1986 рік - 286 днів 1987 рік – 61 день, 1994 – 821 людино-годин, 1995 -204 днів.
Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо неврахування до стажу періодів членства в колгоспі підлягають задоволенню в частині неврахування відповідачем періодів членства в колгоспі з колгоспі за 1985- 1987 роки, 1994-1995 роки, вимоги щодо решти періодів задоволенню не підлягають через відсутність в трудовій книжці або інших документах, наявних в відповідача під час розгляду заяви позивача відомостей про фактично відпрацьований час.
Оскільки неврахування певних періодів до стажу впливає на правильність визначення його тривалості, на підставі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України та з метою ефективного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії від 09.08.2023 №050750002352.
Враховуючи наведене вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 01.08.2023 також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вимоги про зобов`язання зарахувати періоди роботи з 04.07.1981 по 05.09.1985 та з 1985 по 1995 роки підлягають задоволенню в частині періодів, щодо яких судом встановлено неправомірність їх неврахування до стажу, а саме 1985-1987 роки та 1994-1995 роки.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 200/2070/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 200/2070/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 02 квітня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко