Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/176/26
Провадження № 2/542/318/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Чиж Л.О.,
представника відповідача – Тальчук П.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (надалі також – позивач, ТОВ «БІЗПОЗИКА») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за договором № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року в розмірі 223510 грн 00 коп., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту – 75000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах – 105000 грн 00 коп., суми заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦКУ – 37500 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією – 6010 грн 00 коп.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до даної ухвали, суд частково задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував у АТ «ПУМБ», зокрема, інформацію щодо випуску банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 ) та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період із 11 квітня 2025 року по 16 квітня 2025 року включно (а.с. 95-96).
Витребувана судом інформація надійшла до суду 19 лютого 2026 року (а.с. 127-131).

Аргументи учасників справи
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «БІЗПОЗИКА» посилалось на те, що 11 квітня 2025 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 521014-КС-004 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 11 квітня 2025 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 521014-КС-004 про надання кредиту.
11 квітня 2025 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 521014-КС-004 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0200 на номер телефону, що зазначений Позичальником у анкеті в особистому кабінеті, який Боржником було введено/відправлено.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 75000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням).
Позивачем наголошено на тому, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» не нараховувало процентів після закінчення строку дії кредитного договору.
Вказано, що відповідно до умов кредитного договору встановлена комісія за надання кредиту.
На даний час, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, лише частково сплатив кошти в сумі 30740 грн 00 коп., у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 07 січня 2026 року становить 223510 грн 00 коп., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту – 75000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах – 105000 грн 00 коп., суми заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦКУ – 37500 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією – 6010 грн 00 коп.
З огляду на викладене, позивач звернувся до суду та просив стягнути вказану заборгованість.
19 лютого 2026 року від представника відповідача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовної заяви, обґрунтовуючи свої заперечення незаконністю та необґрунтованістю позовних вимог, з огляду на таке (а.с. 106-115).
Долучені позивачем до позовної заяви Правила надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (надалі також – Правила), на думку представника відповідача, не можна вважати належним та допустимим доказом та частиною кредитного договору № 521014-КС-004 від 11.04.2025, оскільки вони не містять підпису позичальника, невідомо яких договорів вони стосуються. 
Також зазначила, що ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.02.2026 у АТ «ПУМБ» було витребувано інформацію стосовно рахунків відповідача.
Поряд із цим, на момент подачі відзиву на позовну заяву по справі № 542/176/26 (18.02.2026), відповідь АТ «ПУМБ» відсутня у підсистемі «Електронний суд», відтак, обставина видачі кредитних коштів є недоведеною.
Вказала, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору № 521014-КС-004 від 11.04.2025, а отже, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір.
На підтвердження надання грошових коштів у кредит, відповідно до умов кредитного договору № 521014-КС-004 від 11.04.2025, позивач надав довідку ТОВ «ПрофітГід» про перерахування грошових коштів у сумі 75000 грн 00 коп. на картку НОМЕР_3 .
Вказаний документ, на думку представника відповідача, не є належним доказом для підтвердження факту надання кредитором і, відповідно, отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов кредитного договору № 521014-КС-004 від 11.04.2025, а зазначення про перерахування коштів ОСОБА_1 без поданих належних доказів перерахування грошових коштів саме відповідачу не встановлює належне виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором № 521014-КС-004 від 11.04.2025.
Також, акцентувала увагу на тому, що ця довідка не містить в собі інформації та доказів належності платіжної картки НОМЕР_3 саме відповідачу, оскільки інших доказів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів саме на виконання кредитного договору № 521014-КС-004 від 11.04.2025 позивачем не надано.
Представник відповідача вказав, що на підтвердження боргу позивач надав довідку про стан заборгованості, розрахунок заборгованості, що складені ТОВ «Бізнес Позика». В свою чергу, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. 
Отже, жодних доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором № 521014-КС-004 від 11.04.2025, позивач, всупереч вимог статей 81, 83, 177 ЦПК України, не надав.
У відзиві на позов зазначено, що заявлена позивачем до стягнення сума прострочених платежів по процентах у розмірі 105000 грн 00 коп. не є співрозмірною сумі заявленої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 75000 грн 00 коп. за договором № 521014-КС-004 від 11.04.2025, оскільки суперечить частині 3 статті 509, частинам 1, 2 статті 627 ЦПК України, принципам розумності та добросовісності, а відтак є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів за користування кредитними коштами.
Нарахування відсотків в розмірі більше 50 % тіла кредита, є незаконним. 50% від тіла кредиту - складає 37500 грн 00 коп., одночасно, як наголошено представником відповідача, відповідач сплатив в рахунок відсотків 21750 грн 00 коп.
Також представник відповідача вказала, що пунктом 2.5. договору №521014-КС-004 від 11.04.2025 передбачена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 15000 грн 00 коп., а відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідач в рахунок комісії сплатив суму, яка складає 8 990 грн 00 коп.
Посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» вказала, що умови договору № 521014-КС-004 від 11.04.2025, якими передбачено сплату комісійної винагороди за видачу кредиту є нікчемними, а вимога щодо стягнення заборгованості за комісією, задоволенню не підлягає.
Також, представник відповідача зазначила, що відповідач заперечує проти нарахування та стягнення заборгованості по відсотках на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 37500 грн 00 коп., які є штрафними санкціями, оскількирозрахунок штрафу проведений позивачем в період дії в Україні воєнного стану. 
З огляду на викладене, представник відповідача вважала позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
23 лютого 2026 року від представника позивача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 133-171).
Представником позивача зазначено, що позичальником під час укладення кредитного договору в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця, був вказаний номер банківської картки для перерахування кредитних коштів за кредитним договором, що підтверджується витягом із інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті кредитодавця «Анкета клієнта», відповідно до якого позичальником був зазначений номер банківської картки НОМЕР_1 .
Вказано, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75000 грн 00 коп., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , відповідно до заповнених анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідками про перерахування кредитних коштів. Зокрема, до позовної заяви додано довідку, сформовану в платіжній системі «Platon», що була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником ТОВ «ПрофітГід», який надає послуги на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020.
Зазначено, що позивач не може надати виписку по рахунку позичальника, оскільки ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. Таку виписку може надати або сам позичальник або банк на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів.
Крім цього повідомлено, що відповідач у підтвердження своїх доводів про не отримання кредиту від позивача, не надав до суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ «ПУМБ».
Також, представником позивача наголошено, що відповідно до пункту 11.4.4. кредитного договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір з вільним волевиявленням.
Відповідачу було направлено кредитний договір та Правила у день укладення кредитного договору на електронну пошту, зазначену ним в його в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця в анкеті клієнта.
Проте, представником позивача повідомлено, що позичальник окремо не підписував Правила надання споживчих кредитів.
При цьому, акцентовано увагу на тому, що всі істотні умови кредитного договору, зокрема, тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Вказано, що надані позивачем разом з позовною заявою кредитний договір із встановленим у пункті 3.2.3. графіком платежів, розрахунок заборгованості за кредитним договором та довідка з платіжної системи, як доказ перерахування кредитних коштів - є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами перерахування кредитних коштів відповідачу за кредитним договором, існування у нього заборгованості за кредитним договором та є документами первинної бухгалтерської документації, які підтверджують факт наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, та які повністю відповідають статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» встановлено дві фіксовані процентні ставки, розмір яких протягом всього строку дії кредитного договору є незмінним, а саме зниженої процентної ставки (яка застосовується коли позичальник здійснює платежі відповідно до графіку платежів) та стандартної процентної ставки (яка застосовується коли позичальник не здійснює платежі відповідно до графіку платежів).
Також зазначено, що відповідач мав здійснювати платежі відповідно до встановленого у пункті 4.2.2. кредитного договору орієнтовного графіку платежів, проте порушенням позичальником графіку платежів призвело до подорожчання загальної вартості кредиту, тому що, як було зазначено, процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.
Для спростування позовних вимог позивача, сторона відповідача мала б надати суду докази здійснення всіх платежів за кредитним договором у розмірі та строк, відповідно до встановленого у пункті 4.2.2. кредитного договору графіку платежів, однак сторона відповідача таких доказів суду не надала.
Акцентовано увагу на тому, що встановлення у кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитним договором, відповідає принципу свободи договору (який встановлений статтею 627 ЦК України). Уклавши кредитний договір позичальник добровільно погодився з його умовами.
Крім того вказано, що позивачем за кредитним договором не була нарахована чи заявлена до стягнення у позовних вимогах неустойка (у формі пені чи штрафів) відповідно до статті 549 ЦК України та проценти поза межами строку дії кредитного договору.
Зазначено, що пунктом 2.5. кредитного договору передбачено нарахування комісії одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту та її розмір, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору.
Як передбачено, пунктом 4.2.2. кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка, який чітко передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Також обов`язок відповідача щодо сплати, зокрема, комісії за надання кредиту передбачений у паспорті споживчого кредиту до кредитного договору, де також викладений графік платежів за кредитним договором, який чітко передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту.
Акцентовано увагу на тому, що умовами кредитного договору, укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальником встановлена саме комісія за надання кредитних коштів, тому жодні «додаткові чи супутні банківські послуги» не передбачались.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 30740 грн 00 коп. 
Зазначено, що всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів відповідача.
Наголошено та тому, що відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором, який би узгоджувався з умовами кредитного договору та обставинами справи.
Акцентовано увагу на тому, що кредитодавець не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та правилами; позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України). Якби позичальника не влаштовували умови кредитного договору, він міг його просто не укладати; протягом строку дії кредитного договору та/або після його закінчення позичальник не звернувся із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин.
25 лютого 2026 року від представника відповідача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення (а.с. 173-190), в яких вона зазначила, що позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі по кредитному договору, а також відповідно і користування кредитними коштами, у зв`язку з цим відсутні правові підстави для стягнення як тіла кредиту, так і відсотків, а також інших платежів по ньому.
ТОВ «Бізнес Позика» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання відповідачу електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Наданий позивачем доказ - скріншот про надсилання кредитного договору на адресу позичальника, не може бути прийнятий судом до уваги. Позивач надав лише зображення, яке відображає інтерфейс електронної пошти. Такий файл не містить електронного цифрового підпису, метаданих та інших реквізитів, що дозволяють встановити його автентичність та походження.
Крім цього, позивачем не надано жодного доказу направлення одноразового ідентифікатора «UA-0200» відповідачеві (наприклад, довідки від мобільного оператора та/або направлення одноразового ідентифікатора на електронну пошту відповідача та/або у будь-який інший належний спосіб), не надано доказів використання відповідачем вказаного одноразового ідентифікатора. 
Отже, такий доказ не може підтверджувати обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а додані до позовної заяви копії договору про надання фінансового кредиту, правил відкриття кредитної лінії, паспорту та таблиці споживчого кредиту, довідки про перерахування суми кредиту, розрахунку заборгованості за договором, Правил, не містять достатню інформацію про отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки з них не вбачається, що одноразовий ідентифікатор та засоби зв`язку належать відповідачу, так саме і не містять інформації що банківська карта із наведеним номером відкрита на відповідача.
В подальшому, проаналізувавши судову практику, представником відповідача зазначено, що умови договору № 521014-КС-004 від 11.04.2025, якими передбачено сплату комісійної винагороди за видачу кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією, задоволенню не підлягають.
Вказала, щосплачена відповідачем в рахунок комісії сума 8990 грн 00 коп., яка відображена в розрахунку позивача, повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту та у зв`язку з цим сума заборгованості повинна бути зменшена.
Проте, оскільки у справі відсутні первинні документи, перевірити фактичний розмір заборгованості не вбачається можливими, а також у справі відсутні докази підписання кредитного договору.
Також зазначила, що відсотки в розмірі 105000 грн 00 коп., із огляду на суттєву неспівмірність з тілом кредиту - 75000 грн 00 коп., є несправедливим та, з урахуванням положень пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», значно перевищують розмір тіла кредиту та не відповідають балансу інтересів кредитора та боржника. Суд за певних обставин може зменшити і розмір відсотків, конкретно у даному випадку через несправедливий їх розмір у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Заявлений позивачем розмір відсотків суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, як споживачу послуг, і підлягає зменшенню до розміру 50% від виданого відповідачу кредиту 37 500 грн 00 коп. Окрім того, представник відповідача зазначала, що за розрахунком позивача було здійснено оплату на погашення заборгованості по відсотках у розмірі 21750 грн 00 коп. та враховуючи здійснену оплату, заборгованість по відсотках не повинна перевищувати 15750 грн 00 коп.
Однак, приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог об`єктивно не підтверджені, за умови відсутності доказів у справі, а саме: первинних бухгалтерських документів та підписання кредитного договору, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На переконання представника відповідача, позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі по кредитному договору, а також відповідно і користування кредитними коштами, а отже відсутні правові підстави для стягнення тіла кредиту, відсотків та інших платежів по ньому.
Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 9).
Крім цього, у наданій до суду відповіді на відзив, представник позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 158).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав.
Представник відповідача, яка приймала участь в судового засіданні в режимі відеоконференції, у судовому засіданні зазначила, що з огляду на надані банком докази про зарахування на рахунок відповідача кредитних коштів, факт укладення договору та отримання відповідачем коштів не опарюється. Зазначила, що визнає позов лише в частині стягнення 81760 грн. Зокрема, вказала, що розмір відсотків у сумі 105000 грн відповідач вважає неспівмірним. Продублювала позицію про необхідність зменшення розміру відсотків до розміру 50% від виданого відповідачу кредиту 37 500 грн 00 коп. і з урахуванням погашення заборгованості по відсотках у розмірі 21750 грн 00 коп., заборгованість по них не повинна перевищувати 15750 грн 00 коп. Заперечувала проти вимоги про сплату комісії та відсотків за статтею 625 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за даної явки учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» 11 квітня 2025 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 521014-КС-004 про надання кредиту (а.с. 29-39).
11 квітня 2025 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферти) щодо укладення Договору № 521014-КС-004 про надання кредитуна умовах, визначених офертою (а.с. 40-49).
11 квітня 2025 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 521014-КС-004 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма)(надалі також – договір), підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 19-28).
Відповідно до пункту 2.1. договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 75000 грн 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика».
Згідно з пунктами 2.3. – 2.4. договору, строк, на який надається кредит: 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована.
Відповідно до пункту 2.5. договору, комісія за видачу кредиту: 15000 грн 00 коп. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору.
Комісія за видачу додаткових грошових коштів у Кредит також належить до комісії за видачу кредиту і може одноразово нараховуватись при кожному отриманні Позичальником у кредит додаткових грошових коштів, якщо нарахування комісії за видачу додаткових грошових коштів передбачено відповідними додатковими угодами до цього Договору, якими сторони оформили отримання Позичальником у кредит додаткових грошових коштів.
Згідно з пунктами 2.7. – 2.14. договору загальний розмір наданого кредиту: 75000 грн 00 коп.; строк дії договору: до 26.09.2025; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 185554 грн 75 коп.; загальні витрати за кредитом: 110554 грн 75 коп.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6914,67%; денна процентна ставка: 0,87%; дата видачі кредиту 11.04.2025; дата повернення кредиту 26.09.2025.
Пунктом 3.1. договору передбачено, що він укладається з використанням ІКС Кредитодавця дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом надання пропозиції укласти Договір (оферти) Кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником.
Відповідно до пункту 4.1. договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику кредит в сумі, вказаній в пункті 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений у розділі 12 Договору.
Пунктом 4.2. договору позичальнику здійснюється нарахування Процентів за Зниженою процентною ставкою, вказаною у пункті 10.2. Договору, починаючи з першого для користування Кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати Процентів за Зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії Договору за умови сплати Позичальником своєчасно і у повному обсязі Процентів, Комісії та частини суми наданого Кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в пункті 4.2.2. та Додатку №1 до Договору.
У разі несплати Позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування Процентів здійснюється за Стандартною процентною ставкою до закінчення Строку кредитування за цим Договором.
Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-17).
Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені умови надання кредиту, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання, визначена комісія за надання кредиту, встановлені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. 
Також, позивачем до позовної заяви додано анкету клієнта, що містить суму бажаного кредиту, номер банківської картки боржника, номер телефону позичальника (а.с. 51).
Відповідно до інформаційної довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» підтверджено здійснення успішного переказу грошових коштів, зокрема: номер платіжної інструкції 05ec25cc-16d4-11f0-b90e-000c29d57ed2_1, платник ТОВ Бізнес позика, код ЄДРПОУ 41084239, номер транзакції 44437-60628-20104, дата/час здійснення переказу 11.04.2025 15:54, сума переказу 75000 грн 00 коп., номер платіжної картки отримувача НОМЕР_3 , емітент платіжної картки отримувача PUMB (FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK), призначення переказу: перерах. коштiв ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 , зг. до кредитного дог. № 521014- КС-004 від 11.04.2025 (а.с. 52).
Згідно з інформацією АТ «ПУМБ», наданою на виконання ухвали суду від 04 лютого 2026 року зазначено, що в банку на ім`я ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні. Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_4 11 квітня 2025 року на рахунок ОСОБА_1 відбулось зарахування коштів у сумі 75000 грн 00 коп. (а.с. 127-131).
Таким чином, ТОВ «БІЗПОЗИКА» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 5.2.3. договору позичальник зобов`язаний повернути Кредит, сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору.
Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, а також комісією за видачу кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитом, станом на 07 січня 2026 року вбачається, що відповідачем було частково сплачено заборгованість у загальному розмірі 30740 грн 00 коп., зокрема: по відсотках – 21750 грн 00 коп., 8990 грн 00 коп. – по комісії. Також, із даного розрахунку встановлено, що залишок заборгованості складає: 223510 грн 00 коп., із них: за кредитом - 75000 грн 00 коп., по відсотках – 105000 грн 00 коп., по комісії – 6010 грн 00 коп., по відсотками за статтею 625 ЦКУ – 37500 грн 00 коп. (а.с. 12-14).
Згідно з довідкою про стан заборгованості ОСОБА_1 за договором № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року, станом на 07 січня 2026 року за відповідачем рахується загальна заборгованість за договором – 223510 грн 00 коп., із них: заборгованість за кредитом – 75000 грн 00 коп., заборгованість по відсотках – 105000 грн 00 коп., заборгованість по комісії – 6010 грн 00 коп. заборгованість по штрафам – 37500 грн 00 коп. (а.с. 15).
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором.
Позивач звернув увагу, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» не нараховувало жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору.
У той же час, відповідач, який зобов`язувався здійснювати погашення кредиту, процентів та сплатити комісію, свої зобов`язання не виконав.
Станом на дату звернення до суду сума заборгованості ОСОБА_1 залишається непогашеною, з огляду на що позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що 11 квітня 2025 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладений електронний договір № 521014-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 75000 грн 00 коп. строком із 11 квітня 2025 року по 26 вересня 2025 року, із стандартною процентною ставкою 1% в день.
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. В судовому засіданні представник відповідача підтвердила факт укладення договору та не заперечувала про отримання відповідачем кредитних коштів.
Щодо аргументу представника відповідача про те, що правила надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» не є належним доказом по справі та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки вони не містять підпису позичальника, суд зазначає, що матеріали справи дійсно не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року.
Проте суд зазначає, що всі істотні умови кредитного договору, зокрема, тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Щодо аргументу представника відповідача про відсутність в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року, суд зазначає наступне.
На виконання ухвали суду від 04 лютого 2026 року АТ «ПУМБ» було надано інформацію, відповідно до якої підтверджено, що в банку на ім`я ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні. 
Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_4 11 квітня 2025 року на рахунок ОСОБА_1 відбулось зарахування коштів у сумі 75000 грн 00 коп. (а.с. 127-131). 
Отже, факт отримання відповідачем грошових коштів за договором № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року, підтверджується належними доказами.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково виконував свої зобов`язання за договором № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитом, станом на 07 січня 2026 року вбачається, що відповідачем було частково сплачено заборгованість у загальному розмірі 30740 грн 00 коп., зокрема: по відсотках – 21750 грн 00 коп., 8990 грн 00 коп. – по комісії (а.с. 12-14).
Крім того, з наданого позивачем розрахунку встановлено, що залишок заборгованості відповідача перед ТОВ «Бізнес Позика» складає: 223510 грн 00 коп., із них: за кредитом - 75000 грн 00 коп., по відсотках – 105000 грн 00 коп., по комісії – 6010 грн 00 коп., по % за ст. 625 ЦКУ – 37500 грн 00 коп. (а.с. 12-14).
На аргумент представника відповідача про несправедливий розмір відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що відповідач порушив встановлений сторонами графік платежів, оскільки належним чином не сплачував платежі по кредитному договору. У зв`язку з цим заборгованість по процентах станом на 07 січня 2026 року склала 105000 грн 00 коп. (а.с. 12-14).
Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Бізнес позика» нараховано відсотки за користування кредитом до 26 вересня 2025 року, тобто в строки, передбачені кредитним договором.
Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив зазначила про непропорційність розміру процентів за користування кредитом у розмірі 105000 грн 00 коп., заявлених до стягнення, при тілі кредиту 75000 грн 00 коп. та про наявність у договорі несправедливих умов, що, на її думку, суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування».
Суд зазначає, що протягом дій договору позивачем застосовувалась процентна ставка у розмірі – 1 %, що відповідає в повній мірі приписам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, відповідно до якого внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, до статті 8, яка визначає порядок визначення реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальну вартість кредиту для споживача. Вказаним Законом обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, який не може перевищувати 1 % (пункт 5 частини 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Отже, позивачем здійснювалось нарахування процентів у розмірі, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства і не суперечить йому.
Відповідно до пункту 3.6. договору визначено, що укладаючи цей Договір, Кредитодавець та Позичальник визнають усі документи (включаючи, цей Договір), підписані з використанням електронного підпису Одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що цей Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для Сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи цей Договір шляхом використання електронного підпису Одноразовим ідентифікатором, Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (зокрема, істотними) умовами цього Договору.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач був обізнаний про всі умови кредитного договору та прийняв їх як справедливі, не звертався до позивача із заявами про зміну умов кредитування чи про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, не пред`являла вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним.
Нарахування процентів здійснювалося лише в межах строку дії договору на залишок неповернутого кредиту, а після 26 вересня 2025 року їх нарахування припинено.
Відповідач, відповідно до статті 15 Закону «Про споживче кредитування», у випадку, якщо він вважав умови кредитування для себе неприйнятними мав змогу і після підписання кредитного договору відмовитись від нього протягом 14 днів з моменту укладення договору, та протягом ще 7 днів повернути кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.
Такі ж умови містяться й в самому кредитному договорі № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року (пункт 5.1.2.).
Враховуючи принцип свободи договору, суд вважає, що відповідач мав можливість не вступати в кредитні відносини з ТОВ «Бізнес Позика» або відмовитись від нього протягом 14 днів з моменту укладення договору.
Таким чином, підстав для визнання умов кредитного договором № 521014-КС-004 від 11 квітня 2025 року щодо розміру процентної ставки несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» суд не вбачає.
Отже, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за процентами в розмірі 105000 грн 00 коп.
Щодо аргументу відповідача про незаконність стягнення плати за обслуговування кредиту (комісії) суд зазначає, що відповідно до пункту 2.5. кредитного договору № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року передбачена сплата комісії за надання кредиту, а не за його обслуговування. Сплата такої комісії передбачена умовами договору, та не суперечить чинному законодавству, оскільки це є не комісія за обслуговування кредиту.
Тому суд не вбачає підстав для зарахування сплаченої суми комісії на погашення тіла кредиту.
Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ТОВ «БІЗПОЗИКА» не повернуті, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за договором № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року.
Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення в повному обсязі заборгованості за кредитом, процентами та комісією, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Тобто, ОСОБА_1 не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за Договором № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року в сумі 75000 грн 00 коп., не сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 10500 грн 00 коп. та не сплатив обумовлену договором комісію за надання кредиту в сумі 6010 грн 00 коп. 
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках на підставі статті 625 ЦК України в сумі 37500 грн 00 коп., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд зазначає, що відповідні положення процитованої норми стосуються звільнення від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню та інші платежі за прострочення виконання договору у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
З огляду на викладене, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовна вимога про стягнення заборгованості на підставі статті 625 ЦК України в сумі 37500 грн 00 коп., за Договором № 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року, задоволенню не підлягає, оскільки вона нарахована у період дії воєнного стану.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за Договором 521014-КС-004 про надання кредиту від 11 квітня 2025 року, у загальному розмірі 186010 грн 00 коп., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту – 75000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах – 105000 грн 00 коп., та суми прострочених платежів за комісією – 6010 грн 00 коп., оскільки зазначені суми підтверджені наданими позивачем доказами й відповідачем не спростовані.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 83,22% з розрахунку: 186010 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 223510 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 83,22% (відсоток задоволених позовних вимог).
Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2215 грн 65 коп. із розрахунку: 2662 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 83,22% (відсоток задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (код ЄДРПОУ 41084239, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ) суму заборгованості за Договором № 521014-КС-004 від 11 квітня 2025 року, у загальному розмірі 186010 грн 00 коп. (сто вісімдесят шість тисяч десять гривень), що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 75000 грн 00 коп. (сімдесят п`ять тисяч гривень), суми прострочених платежів по процентах у розмірі 105000 грн 00 коп. (сто п`ять тисяч гривень) та суми прострочених платежів за комісією в розмірі 6010 грн 00 коп. (шість тисяч десять гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (код ЄДРПОУ 41084239, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2215 грн 65 коп. (дві тисячі двісті п`ятнадцять гривень шістдесят п`ять копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», код ЄДРПОУ 41084239, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ;
відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
представник відповідача: адвокат Тальчук Поліна Іллівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 003228 від 18 вересня 2025 року.
Повний текст рішення складений 06 березня 2026 року.

Суддя   О.О. Шарова-Айдаєва