КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 381/5874/25 Головуючий у суді першої інстанції - Осаулова Н.А.
Номер провадження № 22-ц/824/6077/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А., у місті Фастів, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1417-7927 від 05 липня 2024 року в розмірі 90 200 грн., що складається з: 20 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 88 060 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 липня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і  ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://credos.com.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1417-7927, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 20 000 грн; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 30 днів; комісія за видачу кредиту - 10,00 % від суми кредиту; промо-ставка - 1,20 % в день; знижена ставка: 1,50 за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 1,18% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту; стандартна % ставка - 1,5 % в день.
Відповідач порушила умови Кредитного договору і всупереч умов Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, в кінцевому підсумку не повернула кредит, а також, не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами Кредитного договору.
Станом на 19 вересня 2025 року загальний розмір грошових вимог до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становить 108 060 грн, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 20 000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 88 060 грн.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 рокупозовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс»задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1417-7927 продукту «Credos» від 05 липня 2024 року у загальному розмірі 83 200,00 грн, що включає у себе заборгованість по тілу 20 000,00 грн та заборгованості по відсоткам 63 200,00 грн, судовий збір в розмірі 2 234,42 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, суд першої інстанції не дослідив докази та не надав оцінки аргументам, які були викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно відсутності доказів зарахування кредитних коштів на картку.
Вказує, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.
Таким чином, позивач повинен був довести зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, тобто, факт дотримання умов договору кредитором, що в подальшому могло призвести до виникнення заборгованості за кредитним договором.
Долучивши копію довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс»про перерахування суми кредиту №1417-7927 від 05.07.2024 року, а також, квитанцію Liqpay про здійснення грошового переказу проте , з вказаних документів неможливо встановити ні власника рахунку картки, ні даних по здійсненій операції.
Таким чином ні довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс»та квитанція Liqpay не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі: про перерахування коштів.
Отже суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності доказів зарахування кредитних коштів саме на рахунок відповідача.
Наголошує, що позивач не звертався до суду з клопотання про витребування доказів належності картки відповідачки та докази зарахування кредитних коштів на вказану картку.
Суд першої інстанції неправильно встановив правову природу заявленого позову, та не в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, неповно дослідив наявні у справі докази і не надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України.
Вказує, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс»та Квитанція liqpay, не містить ідентифікуючих даних проте, що ID платіж був перерахований саме на банківську платіжну картку відповідача. Доказів, що картка зазначена в повідомлені належить саме відповідачу матеріали також справи не містять.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги про наявність у відповідача невиконаного зобов`язання за отриманим кредитом у заявленому розмірі на підставі спірного договору.
Звертає увагу, що до позивачем не було долучено будь- яких доказів, які підтверджують використання електронного підпису саме відповідачем чи надходження вказаного електронного підпису на номер телефону, який належить відповідачеві, а також відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.
Враховуючи викладене, представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 рокута ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовити.
29 січня 2026 року на адресу апеляційного суду від представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Мосійчук А.І. надійшов відзив, відповідно до якого вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, а подана апеляційна скарга - без задоволення.
У доводах відзиву вказує, що відповідач попередньо ознайомилась з Договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1417-7927 (Графік платежів за Договором), які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови.
Відповідач підписала кредитний договір № 1417-7927 від 05.07.2024 року відповідно до розділу 13 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором A9033, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до виданої йому ліцензії. Таким чином, товариство не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Представник вказує, що створюючи заявку на отримання кредиту, відповідач самостійно вносить номер банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти. Інформація щодо належності карткового рахунку відповідачу є банківською таємницею установи банку, в якому було відкрито цей картковий рахунок, і відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. 
Крім того, у відзиві зазначено, що згідно п. 64 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29 липня 2022 року № 164, суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити. Зазначено, що таким чином, відповідачем при оформленні заяви було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до постанов Правління НБУ позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Отже, на підтвердження перерахування відповідачу коштів до суду надано довідку про перерахування суми кредиту № 1417-7927 від 05.07.2024 року, а також довідка АТ КБ «Приватбанк», які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача з маскою, а саме НОМЕР_1 .
Також було зазначено, що суд першої інстанції правомірно взяв до уваги довідку АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року як належний доказ щодо перерахування кредитних коштів за кредитним договором № 1417-7927 від 05.07.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 , укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1417-7927 продукту «Credos» (далі кредитний договір), який було підписано одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А9033, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом відкриття кредитної лінії у розмірі 20 000,00 грн, на базовий період 30 календарних днів, строк кредитування 365 календарних днів, тобто до 04 липня 2025 року (п.п. 4.1., 4.8., 4.13. кредитного договору).
П. 4.10. кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою: - 1,50% в день протягом перших 180 днів з дати укладення договору. В цей період можливе використання позичальником право користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою. - 1,18% в день починаючи з 181 календарного дня до закінчення строку дії договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Згідно п. 4.11. кредитного договору, комісія за видачу кредиту становить 10,00% від суми виданого кредиту.
П. 10.1. кредитного договору передбачено розмір процентів у сумі 1,20% за кожен день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів (промо-ставка).
Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) в останній календарний день строку кредитування (п. 5.1.).
Фактичне перерахування коштів за кредитом підтверджується відповідними квитанцією та довідкою.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за період з 05.07.2024 року по 03.08.2024 року нараховано відсотки за процентною ставкою 1,20% в день, з 04.08.2024 року по 31.12.2024 року 1,50% в день, з 01.01.2025 року по 04.07.2025 року 1,18 % в день, що узгоджується з умовами укладеного договору. На погашення кредитної заборгованості позичальник внесла 9 800,00 грн.
Сторона позивача просить стягнути лише частину заборгованості у сумі 90 200,00 грн., що складається з 20 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 70 200,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс», мотивував своє рішення тим, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. Суд вказав, що оскільки відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору то станом на 19 вересня 2025 року за ним обліковується прострочена заборгованість на загальну суму 108 060 грн, яка складається з: 20 000 грн - заборгованість за кредитом; 88 060 грн - заборгованість по сплаті процентів. При цьому, позивач просить стягнути лише частину заборгованості у сумі 90 200,00 грн., що складається з 20 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 70 200,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, то сума отриманого кредиту, а також проценти за користування ним підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом першої інстанції встановлено, що 05 липня 2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 , укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1417-7927 продукту «Credos» (далі кредитний договір), який було підписано одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А9033, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом відкриття кредитної лінії у розмірі 20 000,00 грн, на базовий період 30 календарних днів, строк кредитування 365 календарних днів, тобто до 04 липня 2025 року (а.с. 20-41).
З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А9033.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.
В результаті повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про доведеність обставин, на які посилається позивач у позові, зокрема, фактичного надання позивачем відповідачу у борг суми кредиту (перерахування на картку), тобто виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.
Так, дослідивши надану копію укладеного кредитного договору, копію довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» апеляційний суд встановив, що ці докази не є достовірними, належними, та у своїй сукупності достатніми на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитними договором, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, а також не містить повної інформації про номер платіжного засобу на який було перераховано суму кредиту.
Як вбачається з Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CREDOS», з якими також ознайомився відповідач при укладенні договору, які підписані ним шляхом введення одноразового ідентифікатора «А9033», позивачем передбачено, що заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, які визначені в заявці як обов`язкові для прийняття рішення про можливість надання кредиту.
За результатами заповнення заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація банківської платіжної картки та або банківського рахунку заявника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем, а заявник несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначених під час укладення договору (п.4.6 Правил).
Відповідно до п 4.14 Правил, на підставі даних, зазначених в первинній заявці, ІТС кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет. 
Відповідно до п 5.1 Правил, після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення у Особистому кабінету, заявник вводить у Особистому кабінеті реквізити електронного платіжного засобу споживача або обирає збережені реквізити електронного платіжного засобу споживача, з використанням яких на рахунок заявника будуть зараховані грошові кошти, надані у кредит за договором.
Відповідно до п. 5.2. в Особистому кабінеті формується Паспорт споживчого кредиту для ознайомлення Заявника до укладення Договору з умовами кредитування, погодженими Заявнику Кредитодавцем, урахуванням умов щодо суми Кредиту та Базового періоду, обраних Заявником під час формування Заявки в Особистому кабінеті та з додатком, у якому передбачена інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій Кредитодавця. Заявник ознайомлюється з інформацією у Паспорті споживчого кредиту, який має форму електронного документа, підписаного кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Заявник підтверджує ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту шляхом ведення Одноразового ідентифікатора та натискання кнопки «Підписати». 
Відповідно до п. 5.3. після підписання Паспорту споживчого кредиту електронним підписом Одноразовим ідентифікатором в Особистому формується Оферта, яка підписана кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Надана Кредитодавцем Оферта є пропозицією укласти Договір у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає всі умови на яких Позичальнику пропонується укласти Договір .
Відповідно до п. 5.4. після ознайомлення з Офертою, у разі погодження з її умовами, Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) шляхом введення одноразового ідентифікатора та натискає кнопку «Підписати». Вчинення таких дій вважається відповіддю Позичальника про прийняття (Акцепт) ним пропозиції (Оферти) Кредитодавця (у розумінні абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію»).
Відповідно до п. 5.7. укладаючи Договір, Кредитодавець та Заявник/Позичальник визнають усі документи (в тому числі Договір), підписані з використанням Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12. ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для Сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи Договір шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Заявник/Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами Договору (умовами цих Правил та Договором про відкриття кредитної лінії). Відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання Договору є використання Позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 5.8. у випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором протягом 7 (семи) днів з моменту надіслання Оферти Заявнику/Позичальнику, Оферта Кредитодавця втрачає чинність. При цьому Заявник не позбавляється права знову подати Заявку на отримання Кредит.
Після підписання відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А9033» кредитного договору № № 1417-7927 від 05 липня 2024 року, товариство мало на виконання вимог договору та п. 4.6 цього договору, перерахувати позичальнику грошову суму коштів, вказану у п 4.1 Договору.
Разом із тим, доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету ТОВ «Укр кредит фінанс» суду не надало. Зазначення у тексті договору особистих даних ОСОБА_1 не підтверджує підписання останньою кредитного договору в електронній формі.
Без доказів на підтвердження факту створення заявки на отримання кредиту, ознайомлення з офертою, надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу на мобільний номер телефону, який вона вказала під час заповнення заявки, використання даного ідентифікатора та надсилання позивачем примірнику кредитного договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною договору, проведення ідентифікації відповідача та доказів здійснення нею дій, спрямованих на укладення договору в електронній формі, одноразовий ідентифікатор, зазначений в кредитному договорі та супутніх документах, є лише абстрактною літеро-числовою комбінацією.
Такими належними та допустимими доказами міг бути моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, яким зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів, а на підтвердження ідентифікації ОСОБА_1 , в тому числі через систему BankID - фото з паспортом ОСОБА_1 , на підтвердження того, що саме відповідачка оформлювала кредитні відносини з ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Разом із тим, такі докази не подавалися до суду першої інстанції, оскільки документ під назвою «Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі», який наданий з відзивом на апеляційну скаргу, не може вважатися допустимим доказом, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини 2,3 статті 367 ЦПК України). Апелянтом таких доказів суду першої інстанції надано не було.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надаючи оцінку поданим позивачем доказам, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанси» про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20 000 грн на підставі кредитного договору № 1417-7927 від 05 липня 2024 рокуза допомогою системи LiqPay платіж 2485188268 (а.с. 40), а також копію квитанції системи LiqPay від 05 липня 2024 року, у якій зазначено призначення платежу: кошти згідно договору 1417-7927, суму платежу: 20 000 грн, платіжний метод: карта Mastercard, номер платіжного інструменту: 535528*94, не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів на банківську картку саме відповідачки.
Судом першої інстанції не звернуто увагу, що надана позивачем на підтвердження перерахування коштів відповідачу квитанція Liqpay не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу коштів, оскільки квитанція не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Укр Кредит Фінанси» коштів у зазначеному позивачем розмірі на картковий рахунок, який належить саме відповідачу.
З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанси» умов кредитного договору № 1417-7927 від 05 липня 2024 рокущодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження належності електронного платіжного засобу із неповно зазначеними реквізитами, саме ОСОБА_1 .. При цьому кредитний договір не містять реквізитів картки або рахунку позичальника взагалі.
Доходячи даного висновку суд враховує наступне. 
Так, згідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїх постановах із подібних правовідносин виснував, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є документом, який може засвідчити надходження грошових коштів на відповідний банківський рахунок відкритий споживачу. 
Позивач у справі, звертаючись до суду із даними позовними вимогам не надав суду відповідного доказу, та не заявляв клопотання про витребування даної банківської інформації щодо відповідачки у даній справі.
З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов кредитного договору № 1417-7927 від 05 липня 2024 рокущодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та відхиляються апеляційним судом як припущення.
Аргументи позивача, з посиланням на ст. 46 Закону України «Про платіжні послуги», про те, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу відомості про нього, як про належного отримувача кредиту, не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась; що відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер електронного платіжного засобу, але відповідно до п. 10 постанови Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 та п. 64 постанови Правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, не доводять самі по собі факту надання позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитних коштів відповідачу.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредиту та процентів з відповідача на користь позивача.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Оскільки суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявності підстав для її задоволення, з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 ,задовольнити.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2025 рокускасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф. 407, код ЄДРПОУ 38548598) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 3 633,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді : 

_______________ ________________ ______________
М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв