ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/1457/26		
Провадження № 22-ц/821/751/26		
Категорія: 331060201 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л.,
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2026 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території Українигромадянки України – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Запорізька область, м. Токмак, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Токмак Запорізької області, Україна.
Заяву мотивував тим, що він разом зі своєю мамою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав по АДРЕСА_1 .
У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, місто Токмак було повністю окуповане, а тому заявник змушений був виїхати на територію безпечну для свого життя. Оскільки в матері було слабке здоров`я, вона залишилася перебувати на тимчасово окупованій території в м. Токмак.
Вказував, що 20.01.2026 його повідомили, що 17.01.2026 в результаті набряку головного мозку, внутрішньомозкового крововиливу в півкулю субкортикальну, його мама померла, що підтверджується копією довідки про смерть від 22.01.2026 № С-00066537, виданої нелегітимним органом, так званим «Территориальним отделом ЗАГС Токманского района Управления ЗАГС Запорожской области».
У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , нелегітимний орган видав «Свидетельство о смерти», про що 22.01.2026 складений актовий запис про смерть № 170269900001300037003.
Зазначав, що видані органами на території, яка тимчасово окупована, свідоцтво про смерть та медичне свідоцтво про смерть не є документами, які дають підстави у встановленому порядку зареєструвати смерть його матері, що створює перешкоди та робить неможливим отримання свідоцтва про смерть належного українського зразка та оформлення в подальшому спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що свідоцтво від 22.01.2026, видане «Территориальным отделом ЗАГС Токмакского района управления ЗАГС Запорожской области» (мовою оригіналу), про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце смерті: російська федерація, Запорізька область, м. Токмак, - не створює правових наслідків та не може бути самостійною підставою чи достатнім, достовірним, належним доказом на підтвердження викладених в заяві обставин.
Разом з тим, будь-яких інших доказів, крім вищевказаних свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті, на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово окупованій території України, заявником суду не надано та матеріали справи не містять.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.
Вказує, що суду першої інстанції він наголошував на тому, що іншого порядку встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, окрім судового, законом не встановлено.
Вважає, що відмовляючи в задоволенні його заяви, суд не тільки позбавив його права на реєстрацію спадщини, а фактично від імені України позбавив останнього з можливих прав померлої громадянки України права на реєстрацію смерті в державі в якій вона проживала.
Зазначає, що судом не враховано, що з російською федерацією йде війна, а тому відсутній належний зв`язок та відповідно належне листування, також не враховано, що сусіди, які проживали поряд з його мамою, передаючи свідоцтво про смерть, вже наражали себе на небезпеку.
Вказує, що на сьогоднішній день завдяки родичам із країн Європи, йому було переслано декілька фото поховання його матері, інших доказів фактично добути неможливо.
Просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2026 скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити факт смерті громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Запорізька область, м. Токмак, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Токмак Запорізької області, Україна.

Відзив на апеляційну скаргу

18.03.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять розгляд апеляційної скарги проводити у відсутність представника відділу та при постановленні рішення просять врахувати, що для належного виконання та реєстрації смерті рішення суду повинно містити: прізвище, ім`я, по батькові померлого, його дату та повну офіційну назву місця народження, дату смерті та повну офіційну назву місця смерті, державу, область, район та населений пункт, без зазначення «в районі населеного пункту».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до копії повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.01.2026 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Запорізькій області 24.06.1987 складено відповідний актовий запис № 320 (а.с. 7).
Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 28.01.2026 № 00056166545 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8-10).
Відповідно до «Справка о смерти № С-00066» (мовою оригіналу) від 22.01.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце смерті – російська федерація, Запорізька область, м. Токмак; причини смерті: набряк головного мозку; внутрішньомозковий крововилив в півкулю субкортикальну (а.с. 11).
22.01.2026 «Территориальный отдел ЗАГС Токмакского района управления ЗАГС Запорожской области» (мовою оригіналу) видав Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 22.01.2026 складено актовий запис № 170269900001300037003; місце смерті: російська федерація, Запорізька область, м. Токмак (а.с. 12).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відзиві на апеляційну скаргу Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України просив розгляд справи проводити без представника Відділу.
19.03.2026 через засоби поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції від 06.02.2026 не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. 
Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. 
Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545.
Відповідно до п. 2.2 глави 2 вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.
Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення
За змістом ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ст. 318 ЦПК України).
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376. 
Так, м. Токмак Токмацької міської територіальної громади Запорізької області з 26 лютого 2022 року і по теперішній час є тимчасово окупованою територією.
В ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначено, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
Наведені положення вище зазначеного Закону дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт смерті.
Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.
У постановах від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. 
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. 
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). 
Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 461/424/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 390/1443/19-ц, від 08.02.2024 у справі № 148/1207/22.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що надана заявником копія свідоцтва про смерть не створює правових наслідків та не може бути самостійною підставою чи достатнім, достовірним, належним доказом на підтвердження викладених в заяві обставин.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що заявник в заяві вказує, що метою встановлення факту смерті ОСОБА_2 є отримання свідоцтва про смерть належного зразка та реалізація права на оформлення спадщини.
Звертаючись до суду із даною заявою, заявник зазначає, що факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Токмак Запорізької області підтверджується «Свидетельством о смерти» (мовою оригіналу) від 22.01.2026 та «Справкою о смерти № С-00066» (мовою оригіналу) від 22.01.2026, які видані органами окупаційної влади на тимчасово окупованій території України.
Також ОСОБА_1 до апеляційної скарги додав фотокопії місця поховання ОСОБА_2 із пам`ятною табличкою із зазначенням дат народження та смерті.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Дослідивши надані заявником докази, зокрема свідоцтво про смерть та довідку про смерть, колегія суддів вважає, що такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але фактично існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт смерті ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції не дослідив у повній мірі всі докази, надані заявником, не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 та іншим обставинам, які мають значення для розгляду справи, та не сприяв у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів заявника. 
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що надані докази заявником свідчать про те, що його мати ОСОБА_2 дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Токмак Запорізької області (тимчасово окупована територія України) та, оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті неможлива, то апеляційний суд вважає за необхідне встановити такий юридичний факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а оскаржуване судове рішення – скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України – задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Запорізька область, м. Токмак, Україна (УРСР), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Токмак Запорізької області, Україна.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 01 квітня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко
 
Судді: О. М. Новіков

Т. Л. Фетісова