Ічнянський районний суд Чернігівської області  
Провадження № 3/733/47/26
Єдиний унікальний №733/2555/25
Постанова 
Іменем України
17 березня 2026 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області 
у складі судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , відомості ІПН відсутні,
за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

установив:
18 грудня 2025 року о 12-22 год ОСОБА_1 на вул. Партизанській в с-щі Парафіївка Прилуцького району Чернігівської області керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 на повторний виклик суду не з`явився. Згідно поданої останнім заяви від 10.02.2026 року, просив відкласти розгляд справи за станом здоров`я, так як є інвалідом ІІ групи, з протоколом не згоден, вину не визнає, має намір реалізувати своє право на захист.

На вказану заяву судом 24.02.2026 року було надіслано ОСОБА_1 листа, згідно якого останньому було запропоновано, в разі неможливості особистої явки у судове засідання, заявити клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, а також для захисту своїх прав залучити адвоката.

Станом на 17 березня 2026 року будь-яких доказів поважності неявки до суду на вказану дату ОСОБА_1 не надано. Намір реалізувати своє право на захист останнім не реалізовано.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
З урахуванням викладеного, судом було вжито всі заходи для належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час і місце розгляду справи та можливості реалізувати ним своє право на участь у розгляді справи, так і можливості останнім скористатися правом на захист, що є підставою для розгляду справи за відсутності останнього, оскільки його дії суд розцінює як зловживання процесуальними правами, що свідчить про затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Зокрема, п. 2.9 а Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, органом поліції наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №544132 від 18.12.2025 року, довідку сектору адміністративної практики ВП № 2 (м.Ічня) Прилуцького РВП про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.12.2025 року, тестування на алкоголь приладом Драгер, результати якого показали 0,74 проміле та відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, проти результатів якого не заперечував, при цьому проїхати до лікарні пройти огляд на стан сп`яніння відмовився.
Зазначені вище докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, за яке він повинен нести адміністративну відповідальність.
Невизнання ж своєї вини ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб уникнення ним відповідальності.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.
Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групу, тому судовий збір стягненню з останнього не підлягає.

Керуючись статтями 33, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд
постановив:
Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Особа, притягнута до адміністративної відповідальності, зобов`язана сплатити штраф не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.

У разі несплати штрафу у зазначений строк в добровільному порядку, його стягнення проводиться примусово і з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КУпАП, який становитиме 34 000 гривень.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя В. М. Овчарик