Справа № 606/1409/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б. 
за участю секретаря судового засідання Пазірович Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача в свою користь заборгованість за кредитним договором № 02.02.2025-100000377 від 02.02.2025 у розмірі 64 607,73 грн.
Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 02.02.2025 уклали Кредитний договір (оферти) № 02.02.2025-100000377, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 28 000,00 грн строком на 140 днів.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви (25.08.2025), утворилась заборгованість у розмірі 64 607,73 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25 842,29 грн, процентів – 25 325,44 грн, неустойки – 13 440,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання не повідомив.
Тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 02.02.2025 уклали Кредитний договір № 02.02.2025-100000377, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 28 000,00 грн, строком на 140 днів, дата повернення (виплати) кредиту 21.06.2025.
Відповідно до пункту 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5457-08ХХ-ХХХХ-1573.
Сторони погодили графік платежів пунктом 12 Заявки до кредитного договору.
Договір підписано одноразовим ідентифікатором E846, який було надіслано на телефон НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 173-1508 від 15.08.2025 на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 02.02.2025 09:04:43 на суму 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп., номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 641364503, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 02.02.2025-100000377.
Як видно із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 02.02.2025-100000377 від 02.02.2025, заборгованість відповідача становить 64 607,73 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25 842,29 грн, процентів 25 325,44 грн, неустойки – 13 440,00 грн.
Із матеріалів справи також вбачається, що відповідач здійснив заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по кредитному договору № 02.02.2025-100000377 від 02.02.2025на загальну суму 18 653,90 грн, а саме: 6 031,15 грн від 15.02.2025, 6 591,15 грн від 03.03.2025, 6 031,60 грн від 14.03.2025, відповідно під час формування розрахунку суми позовних вимог, позивачем враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат.
Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі №524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 02.02.2025 уклали Кредитний договір № 02.02.2025-100000377, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 28 000,00 грн строком на 140 днів.
ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 28 000,00 грн 02.02.2025, що підтверджується довідкою про перерахунок коштів.
Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого.
В період дії воєнного стану, в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не може нараховуватися та підлягають списанню суми передбачені статтею 625 цього Кодексу, а також неустойка (штраф, пеня) за таке кредитного зобов`язання.
Покликання позивача на Закон України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень суд відхиляє, оскільки відповідні зміни у пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо всіх кредитних договорів, в тому числі і споживчих, не вносилися та є чинними.
Тому, не підлягає до задоволення вимога про стягнення неустойки у розмірі 13 440,00 гривень.
Щодо стягнення з відповідача основної суми заборгованості та нарахованих процентів, суд виходить із наступного.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту та заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору № 02.02.2025-100000377 від 02.02.2025 сума кредиту становить 28 000,00 грн, загальні витрати за кредитом 32 311,54 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк складає 60 311,54 грн, згідно графіку платежів загальна сума також складає 60 311,54 грн. 
Згідно графіку платежів, встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 здійснено часткові сплати на загальну суму 18 653,90 грн.
У зв`язку з відсутністю детального розрахунку заборгованості, враховуючи викладене, суд погоджується із нарахованими позивачем відсотками у розмірі 25 325, 44 грн, а сплачені відповідачем кошти в розмірі 18 653,90 грн, вважає за необхідне, зарахувати на погашення основної заборгованості за кредитом (тіла кредиту).
Отже, загальна сума заборгованості складає 41 657,64 грн, з яких 25 325,44 заборгованість за процентами, 16 332,20 грн заборгованість за тілом кредиту.
Враховуючи викладене суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.
З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України, та з огляду на часткове задоволення судом заявленого банком позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 561,97 грн (ціна позову 64 607,73 грн, що становить 100 %, з яких задоволено вимог на суму 41 657,64 грн, що становить 64,48 %, а тому при частковому задоволенні позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 561,97 грн = 2 422,40 х 64,48 %).
Керуючись статтями 12,13,76,141,258-259,263-265,272,273,279,280,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 41 657,64 гривень заборгованості за кредитним договором № 02.02.2025-100000377 від 02.02.2025 та 1 561,97 гривень судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І.Б. Марціцка