ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2026  	Справа №607/2610/26 Провадження №1-кп/607/1199/2026	

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №12025211040001432, дані про яке 13 серпня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таурів Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , 

ВСТАНОВИВ:
Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 04.04.2024 у справі №951/159/24, яка набрала законної сили 15.04.2024, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Надалі, 05.07.2025, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_3 , який достовірно знаючи про те, що постановою Козівського районного суду Тернопільської області у справі №951/159/24, яка набрала законної сили 15.04.2024, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, усвідомлюючи, що протягом вказаного строку він позбавлений права керування транспортними засобами, виник злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, 05.07.2025 по вулиці Захисників України, 4А у м. Тернополі керував транспортним засобом марки та моделі «Mazda 323F», номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами на строк п`ять років згідно з постановою Козівського районного суду Тернопільської області, де о 23 год. 44 хв. був виявлений та зупинений працівниками поліції. Надалі, 05.07.2025 працівниками УПП в Тернопільській області ДПП відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №382616 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Показав, що дійсно постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 04.04.2024, яка набрала законної сили 15.04.2024, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, про що йому було відомо. Також зазначив, що, незважаючи на свою обізнаність із встановленою щодо нього вказаною вище постановою суду забороною у керуванні транспортними засобами на строк п`ять років, 05.07.2025 о 23 год. 44 хв. він керував транспортним засобом марки «Mazda 323F», номерний знак НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту обставин, які ніким не оспорюються, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з положеннями ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в максимальному розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 382 КК України.
Про необхідність призначення покарання саме у виді штрафу, на переконання суду, свідчать ті обставини, що ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальне правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, що свідчить про усвідомлення ним своїх протиправних дій, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. У зв`язку з цим суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки таке буде явно несправедливим через суворість, зважаючи на особу обвинуваченого та обставину, яка пом`якшує його покарання.
На думку суду, за викладених обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, покарання у виді штрафу буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні заходи забезпечення у вигляді арешту майна та запобіжного заходу не застосовувались, процесуальні витрати, зокрема пов`язані із залученням експертів, відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя	ОСОБА_1