Справа № 638/19241/16-ц
Провадження № 2/638/418/26
РІШЕННЯ
Іменем України
13 квітня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді     Шишкіна О.В.,
за участю секретаря судового засідання  Лозової А.О.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, -
встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 800 грн. на кожну дитину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.03.2013 року.
На виконання вказаного листа Дзержинського районного суду м. Харкова №638/3413/13-ц, виданого 29.05.2014 року Дзержинським відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження.
Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей. За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Дзержинським відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції станом на 01.07.2016 року за відповідачем у виконавчому провадженні рахується заборгованість за прострочку сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 26885,47 грн. 
Загальна сума пені за період заборгованості по аліментах за формулою нарухування пені складає 272785,17 грн. 
Заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 станом на 31.07.2018 року відсутня. 
Позивачка просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 272785,17 грн. 
Ухвалою суду від 30.11.2016 року провадження у справі відкрито.
У наданий в ухвалі час від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення проти позову, у яких ним зазначено, що він сплачує аліменти у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, а також з власної ініціативи відправляє додаткові грошові кошти на утримання дітей. Крім того, зазначає, що одружився вдруге, має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має певні ускладнення зі здоров`ям, що ускладнює надання допомоги дітям від першого шлюбу у достатньому розмірі. Заборгованість за аліментами сплатив у повному обсязі у 2018 році. 
Позивач та її представник у поданій заяві до суду позов підтримали, просили задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, неоднарозове подавав суду заяви про перенесення розгляду справи, посилаючись на причини перебування за межами України. Підтверджуючих документів не надав, клопотання про проведення судового засідання за його участю в режими відеоконференц зв`язку не подавав.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилися в судове засідання без поважних причин, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у запереченнях, що маються в матеріалах справи свою позицію щодо поданого позову викладав неоднарозово.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.06.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 800 грн. на кожну дитину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.03.2013 року. Рішення набрало чинності.
На виконання вказаного листа Дзержинського районного суду м. Харкова №638/3413/13-ц, виданого 29.05.2014 року Дзержинським відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Дзержинським відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції станом на 01.07.2016 року за відповідачем ОСОБА_2 у виконавчому провадженні рахується заборгованість за прострочку сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 26885,47 грн. 
Відповідно довідки Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 31.07.2018 року заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 станом на 31.07.2018 року відсутня. 
Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 рокуроз`яснив, що передбаченаст. 196 СК Українивідповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК Українине встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першоїстатті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
Хp=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:
Хp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
У даній справі позивачем розраховано пеню за прострочення сплати аліментів станом на день подання позову до суду у виконавчому провадженні №638/3413/13-ц в розмірі 272785,17 грн.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Докази відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутні, як і достатні докази матеріального та сімейного стану ОСОБА_2 , які в силу ч. 2 ст. 196 СК України дають підстави суду зменшити розмір неустойки.
Судом встановлено, що заборгованість по аліментам на користь позивача на утримання дітей відповідачем на час звернення її до суду не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця, таким чином, аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам та вимоги ст. 196 СК України, суд дійшов висновку, що позов про стягнення неустойки (пені) підлягає частковому задоволенню в межах заявлених вимог, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплачені відповідачем аліменти згідно виконавчого листа у розмірі 26885,47 грн. 
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1% від ціни позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,13,80,81,141,263,265,268,278-279 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у виконавчому провадженні №638/3413/13-ц у розмірі 26885,47 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять грн. 47 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 268,85 (двісті шістдесят вісім грн. 85 коп.). 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя          О.В. Шишкін