Справа № 165/397/26
Провадження № 1-кп/165/268/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
прокурора       ОСОБА_3 
обвинуваченого      ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нововолинськ кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026030520000033 від 16.01.2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нахічевань Республіки Азербайджан, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, –

встановив:

ОСОБА_4 постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 04.12.2025 року у справі № 165/4072/25, яка набрала законної сили 16.12.2025, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Проте, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконувати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжував керувати транспортними засобами, чим ухилився від виконання вищевказаної постанови суду.
Так, всупереч вказаного рішення суду, 15 січня 2026 о 15 год. 06 хв. ОСОБА_4 , керував автомобілем марки «AUDI» моделі «A4» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та рухався по вулиці Луцькій міста Нововолинськ Володимирського району Волинської області, де був зупинений працівниками наряду ГРПП СПД № 2 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області «Проект-11» лейтенантом поліції ОСОБА_5 та капітаном поліції ОСОБА_6 , які перебували на добовому чергуванні СПД № 2 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, на яке заступили 15.01.2026.
Вказані дії ОСОБА_4  органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 15 січня 2026 року, достовірно знаючи про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до постанови суду, оскільки був присутній під час судового розгляду постанови про адміністративне правопорушення та сплатив накладений на нього вказаною постановою суду адміністративний штраф, вирішив переставити автомобіль з парковки на інше місце. Керував транспортним засобом марки «AUDI» моделі «A4» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що не має права керування транспортними засобами, та був зупинений працівниками поліції у м. Нововолинську. При цьому, ОСОБА_4 не оспорював та погодився з інкримінованими йому обставинами вчинення кримінального правопорушення, місцем та часом його вчинення, в скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
У зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відсутністю заперечень з боку учасників судового провадження, судом на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів та обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. 
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно із ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд вважає за необхідне визнати такою, що пом`якшує покарання іншу, не зазначену в частині першій цієї статті обставину, а саме добровільний внесок обвинуваченим благодійної допомоги в сумі 10 тисяч гривень на підтримку Збройних сил України.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином та не призвело до тяжких наслідків; наявність пом`якшуючих покарання обставин; особу винного, який є учасником бойових дій та особою з інвалідністю 3 групи внаслідок поранення під час бойових дій, його безпосередню участь в обороні країни та підтримці Збройних сил України, а також приймає до уваги, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, яке побудоване на критичній оцінці його протиправної поведінки, щирому каятті, повному визнанні вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, а також вважає, що вияв патріотизму та вчинення дій на користь суспільства і держави свідчать про можливість виправлення особи через більш м`яке покарання, та приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 з метою його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства. 
На думку суду даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення і наслідками, які настали в результаті його вчинення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, та вважає за необхідне: визнаний постановою слідчого від 16.01.2026 року речовим доказом транспортний засіб марки «AUDI» моделі «A4» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до ухвали слідчого судді від 29.01.2026 року повернутий власнику майна ОСОБА_7 , вважати повернутим за належністю; визнаний постановою слідчого від 23.01.2026 року речовим доказом компакт диск DVD із відеозаписом за 15.01.2026 року, на якому зафіксований факт керування транспортним засобом ОСОБА_4 , враховуючи, що вказаний носій інформації є документом, залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 
Керуючись ст.ст. 99, 100, 349, 368-371, 373-374, 395, 532 КПК України, суд, –

ухвалив:

Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід відносно засудженого не обирати.
Після набрання вироком законної сили речові докази: транспортний засіб марки «AUDI» моделі «A4» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 – вважати повернутим за належністю; компакт диск DVD із відеозаписом від 15.01.2026 року, який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 12026030520000033 – залишитиу матеріалах цього провадження.
На вирок може бути подана апеляція учасниками процесу до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Нововолинський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя          ОСОБА_8