ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3630/23(916/971/25)	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін апеляційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС” в особі філії "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВТОМОБІЛЬНО-УЧБОВИЙ КОМБІНАТ" Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС”
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 (повний текст складено та підписано 22.09.2025, суддя Райчева С.І.)
у справі №916/3630/23(916/971/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ”
до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС” в особі філії "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВТОМОБІЛЬНО-УЧБОВИЙ КОМБІНАТ" Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС”
за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1) Акціонерного товариства „ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО”; 2) розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю „Херсонська обласна енергопостачальна компанія”
про стягнення 237 926,05 грн

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС”, в особі філії "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВТОМОБІЛЬНО-УЧБОВИЙ КОМБІНАТ" Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС” про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 237 926, 05 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в частині оплати вартості спожитої електричної енергії.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 по справі №916/3630/23(916/971/25) позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 237 926 грн. 05 коп. – основного боргу та 2 855 грн. 11 коп. – судового збору. 
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем на підставі даних Акціонерного товариства „ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО” щодо споживання відповідачем за період з березня 2023 по вересень 2024 електричної енергії було сформовано та направлено відповідачу акти та рахунки на оплату. Однак, у порушення взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач свого обов`язку щодо оплати отриманої та спожитої електричної енергії не виконав. 
Не погодившись із вказаними рішеннями до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся відповідач з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» відмовити повністю.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного:
- у зв`язку з військовою агресією рф проти України, філією «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» з 24 лютого 2022 року по даний час приміщення у м. Херсон у господарській діяльності не використовується. Відповідно представники УДП «Укрінтеравтосервіс» не знімали та не передавали показники лічильника, вважаючи що такі незмінні з 24.02.2022 року;
- УДП «Укрінтеравтосервіс» заперечує факт споживання Підприємством чи Філією електричної енергії у приміщеннях за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Бериславське шосе, будинок 46 починаючи з 24 лютого 2022 року у зв`язку неможливість використання вказаних приміщень з метою основних видів господарської діяльності - Професійно-технічна освіта та Діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів;
- не є належними доказами по справі Акти контрольного огляду вузлів обліку №б/н від 15.02.2023р. та № 017117 від 10.09.2024, оскільки такі складено одноосібно представником АТ «Херсонобленерго», прізвище працівника зазначено нерозбірливо, без зазначення номеру службового посвідчення, без повідомлення відповідача, фото лічильника також невідомо коли виготовлене і не відомо чи стосується об`єкту на який здійснюється електропостачання. Не додано доказів повідомлення відповідача про контрольний огляд лічильника, не зазначено причин відсутності представника відповідача, не зазначено у який спосіб представникам АТ «Херсонобленерго» вдалося попасти до приміщення;
- Господарським судом Одеської області безпідставно не залучено до участі у справі Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, без жодних обґрунтувань.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у цій справи та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що передумовою для припинення договірних відносин між скаржником та позивачем повинна бути активна дія скаржника щодо повідомлення (звернення до постачальника) про обставини, які є підставою для припинення дії Договору, ініціювання його припинення, або надання доказів зміни власника/орендаря об`єкта споживача. Доказів стосовно звернення скаржника до позивача із вказаними заявами до суду не надано, як і не надано скаржником доказів зміни орендаря об`єктів споживача, про що наголошує скаржник.
Позивач також зазначає, що відповідач не повідомляв ані про звільнення приміщення, ані про остаточне припинення користування електричною енергією за визначеною сторонами точкою обліку електричної енергії, а, отже, постачання електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» відбувалось на виконання умов укладеного публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і не було законних підстав для припинення такого постачання, а, відповідно, не здійснення нарахувань за поставлену електричну енергію, виставлення рахунків та надання актів прийому-передачі за фактично спожиту електричну енергію.
Таким чином, як вважає позивач, у спірний період Договір укладений між позивачем та скаржником розірвано не було, а постачання електричної енергії не припинялось.
Наголошує позивач й на тому, що визначальним для формування постачальником рахунків на оплату вартості спожитої споживачем електричної енергії у розрахунковому періоді є дані, отримані від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. У позивача, з огляду на приписи чинного законодавства, відсутні повноваження визначати обсяги споживання електричної енергії, коригувати їх, скасовувати (списувати) їх тощо. В свою чергу, скаржником не було надано будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність вказаних у Актах та рахунках відомостей даним фактичного споживання за адресами споживання скаржника. Також наявні матеріали справи не містять, а скаржником не надано доказів на підтвердження оскарження споживачем визначеного обсягу електричної енергії в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії.
До того ж, позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо надання оператору системи відомостей щодо зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки.
У наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях, апелянт просив долучити до матеріалів справи додатковий доказ - лист ПрАТ «НЕК «Укренерго» від 04.12.2025 року № 01/74473 та врахувати його під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до частин першої-третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до правових позицій ВС КГС, викладених у постановах від 13.04.2021 у справі 909/722/14 та від 1 липня 2021 року по справі 46/603, положення ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи" і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Недоведеність таких обставин виключає процесуальні підстави для дослідження апеляційним судом таких додаткових доказів. Положення статті 269 ГПК України є універсальними і застосовуються судом апеляційної інстанції у всіх категоріях спорів.
У висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 зі справи 916/3130/17 та від 18.06.2020 зі справи 909/965/16, від 26.02.2019 зі справи 913/632/17 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій. 
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Отже, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання сторонами таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19.
Враховуючи те, що апелянт просить долучити до матеріалів справи лист ПрАТ «НЕК «Укренерго» від 04.12.2025 року № 01/74473, тобто датований після прийняття оскаржуваного рішення, що свідчить про те, що такий доказ був відсутній станом на час прийняття оскаржуваного рішення, та відповідно, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції такого додаткового доказу у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин його неподання стороною.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 14 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” (далі - ТОВ “Херсонська обласна ЕК”) отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р.), яка видана державним Регулятором – Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі – НКРЕКП). 
Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1268 від 26 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” є постачальником універсальних послуг у Херсонській області. 
Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” у відповідності із Законом України “Про ринок електричної енергії” та Правилами роздрібного ринку електричної енергії постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Херсонської області.
Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю “Херcонська обласна енергопостачальна компанія” - https://khoek.ks.ua/.
Відповідно до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а саме п. 2.1., Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами укладеного Договором.
Відповідно до п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №3 до цього Договору.
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).
Згідно з п. 5.9. Договору розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.
У відповідності до п. 5.10. Договору Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних вебсайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
Пунктом 9 ч. 6.1. Договору встановлено, що Договір може бути достроково розірваний відповідно до процедури, встановленої цим Договором. 
Підпунктом 1 п. 6.2. укладеного правочину закріплено, що Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п.п. 1 п. 7.1. Договору Постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію.
Згідно з п. 8.4. Договору, якщо за ініціативою Споживача необхідно припинити постачання електричної енергії на об`єкт Споживача для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, Споживач має звернутися до оператора системи та проінформувати Постачальника.
Пунктом 13.1. Договору визначено, що цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні.
Відповідно до п. 13.5. Договору, Сторони мають право розірвати цей Договір у встановленому законом порядку. 
Дія Договору також припиняється у встановленому законом порядку у таких випадках, зокрема, зміни власника об`єкта Споживача та отримання від нового власника (користувача) або оператора системи розподілу документального підтвердження щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з новим власником (користувачем) - у частині постачання (п. 13.6 Договору).
Згідно п. 13.8. Договору, Сторони зобов`язуються у місячний строк повідомити Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднанні.
У відповідності до Комерційної пропозиції (ПУП - Інші (онлайн)), яка є додатком № 3 до договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг, Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги діє до 31.12.2019 р. та подовжується на кожен наступний рік якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення дії цього Договору жодна із сторін не ініціює його розірвання, але не більше ніж до моменту припинення постачальником виконання функцій постачальника універсальних послуг. Припинення дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, що виникли під час його дії.
Вказаною вище Комерційною пропозицією визначено ціни (тарифи) на універсальні послуги, порядок та терміни надання та оплати рахунків за спожиту електричну енергію.
Згідно з умовами Комерційної пропозиції Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії очікуваного на розрахунковий період за формою попередньої оплати (100 % авансування). Сума попередньої оплати визначається на основі відомостей по обсяги очікуваного споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період (які надаються Споживачем Оператору системи розподілу) та розраховується як добуток обсягу очікуваного споживання електричної енергії на розрахунковий період та діючого тарифу на електричну енергію. В разі ненадання Споживачем обсягу очікуваного споживання електричної енергії, попередня оплата визначається на підставі фактичних значень обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період. 
Попередня оплата здійснюється до 3–го числа розрахункового місяця. Остаточний розрахунок за спожиту електричної енергію, та інших платежів згідно з умовами цього Договору, з врахуванням сум попередньої оплати, здійснюється на підставі рахунків, сформованих в електронному вигляді через веб – сервіс “Особистий кабінет”, який розміщений на сайті Постачальника, що підтверджується належним повідомлення споживача на його e-mail адресу (електронну поштову скриньку). Дата належного повідомлення споживача є днем отримання рахунку. Рахунок формується 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, та має бути сплачений (будь-яким зручним способом) протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.
Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС”, в особі філії "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ АВТОМОБІЛЬНО-УЧБОВИЙ КОМБІНАТ" Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів “УКРІНТЕРАВТОСЕРВІС” фактично споживало та оплачувало електричну енергію, тому публічний договір вважається укладеним на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з 01.01.2019 на умовах Комерційної пропозиції (ПУП - Інші (онлайн)). 
На підтвердження вказаних обставин позивачем до суду надано виписку по рахунку з 06.02.2019, що підтверджує оплату відповідачем рахунків за спожиту електричну енергію.
Факт укладення такого Договору також не заперечується відповідачем. 
Акціонерне товариство „ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО” як оператор системи розподілу згідно з укладеними Договорами електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №1111147 від 04.12.2022 р. та №1111147 від 04.12.2023 щомісяця надає Товариству з обмеженою відповідальністю „ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ” реєстри за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання. 
За даними Акціонерного товариства „ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО”, відповідачем за період з березня 2023р. по вересень 2024р. було спожито наступні об`єми електричної енергії: березень 2023р. – 582 кВт*год. червень 2023р. – 333 кВт*год, вересень 2023р. – 540 кВт*год, лютий 2024р. – 10 977 кВт*год, березень 2024р. – 582 кВт*год, червень 2024р. – 333 кВт*год, вересень 2024р. – 15 459 кВт*год.
Зазначені обсяги електричної енергії підтверджуються наданими ОСР щомісячними Звітами щодо звітного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ "Херсонська обласна ЕК" в розрізі EIC-кодів по споживачам у вигляді реєстрів.
На підставі вказаних даних стосовно спожитої відповідачем електричної енергії, Позивачем було складено наступні Акти прийому-передачі електричної енергії та виставлено рахунки №37491559 для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію: 
- Рахунок та Акт № 3 від 31.03.2023р. на суму 3 579, 12 грн., споживання: 582 кВт/год;
- Рахунок та Акт № 6 від 30.06.2023р. на суму 1 963, 68 грн., споживання: 333 кВт/год;
- Рахунок та Акт № 9 від 30.09.2023р. на суму 3 371, 29 грн., споживання: 540 кВт/год;
- Рахунок та Акт № 2 від 29.02.2024р. на суму 84 944, 07 грн., споживання: 10 977 кВт/год;
- Рахунок та Акт № 3 від 31.03.2024р. на суму 4 325, 66 грн., споживання: 582 кВт/год;
- Рахунок та Акт № 6 від 30.06.2024р. на суму 2 038, 16 грн., споживання: 333 кВт/год;
- Рахунок та Акт № 9 від 30.09.2024р. на суму 137 704, 07 грн., споживання: 15 459 кВт/год.
Позивач зазначив, що відповідачем у березні 2023 року було проведено оплату на суму 16 969,00 грн. з призначенням платежу: “рахунок 37491559 від 28.02.2023”. Однак, у лютому 2023 відповідачем було спожито електричної енергії на суму 4 916, 58 грн. Тому, переплату за лютий 2023 у сумі 12 052, 42 грн., відповідно до абзц. 2 пп. 4.24 розділу 4 ПРРЕЕ та положень Комерційної пропозиції була зарахована, як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Таким чином, загальна сума заборгованості за період березень 2023 року; червень 2023 року; вересень 2023 року; лютий – березень 2024 року; червень 2024 року та вересень 2024 року складає 237 926,05 грн. 
Вказані вище Акт та Рахунок були направлені відповідачу у його особистий кабінет на сайті аозивача, на підтвердження чого суду надано скріншоти даних з програмної платформи - білінгу EnergyХОЕК, де зазначена дата розміщення їх на персональній сторінці Споживача на веб-сайті електропостачальника, дата відправлення на електронну пошту Споживача та дата останньої активності в особистому кабінеті споживача.
Оригінали вказаних Актів прийому-передачі електричної енергії та Рахунків Позивач направив на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку, а саме рекомендованими листами з описом вкладення у цінний лист, що підтверджується накладними АТ “УКРПОШТА”: № 6500907771096 від 29.01.2025р. (рахунки та Акти за вересень 2023 та лютий, березень, червень, вересень 2024р.), № 6500907786794 від 04.02.2025р. (рахунки та Акти за березень та червень 2023р.), № 6500907789076 від 28.02.2025р. (рахунки та Акти за березень, червень, вересень 2023р. та за січень, лютий, червень, вересень 2024р.). 
Також, позивач звертався до відповідача з претензіями №008610 від 24.12.2024р. та №000491 від 28.02.2025р. про сплату вартості спожитої електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №37491559 у сумі 282 496,03 грн.
В свою чергу, відповідачем надано відповідь на претензію №1/01-04-177 від 14.03.2025 в якій зазначено, що з 24.02.2022р. приміщення, до яких позивачем здійснювалось постачання електричної енергії у спірний період, ним не використовувались за основним видом діяльності, а працівники та представники відповідача там не знаходяться тому, споживання електроенергії не могло здійснюватися. Також, відповідач просив позивача не здійснювати заходи стосовно стягнення заборгованості
Несплата відповідачем виставлених рахунків стала підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимог сторін дійшла наступних висновків. 
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Відповідно до частини 1 ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
У статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Пунктом 1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (Далі – Правил, ПРРЕЕ) встановлено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Відповідно до п. 3.1.1. Правил постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами.
14 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” (далі - ТОВ “Херсонська обласна ЕК”) отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р.), яка видана державним Регулятором – Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі – НКРЕКП). 
Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1268 від 26 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” є постачальником універсальних послуг у Херсонській області. 
Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” у відповідності із Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Херсонської області.
Відповідно до п. 1.2.8. Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.
У відповідності до п. 1.1 Додатку 6 "Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг" до Правил, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього Договору.
Пунктом 13 Розділу XVII “ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ” Закону України “Про ринок електричної енергії” встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Аналогічні положення закріплені п. 7 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 “Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії”.
Частиною 1 ст. 633 Цивільного кодексу України встановлено, що Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо. 
Згідно ч. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до п.п. 1 п. 7.1. Договору Постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію.
Підпунктом 1 п. 6.2. укладеного правочину закріплено, що Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком №3 до цього Договору.
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).
Згідно з п. 5.6. Договору розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.
У відповідності до п. 5.10. Договору Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних вебсайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
Пунктом 13.1. Договору визначено, що цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні.
Згідно з Комерційною пропозицією (ПУП - Інші (онлайн)), яка є додатком № 3 до договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг, Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги діє до 31.12.2019 р. та подовжується на кожен наступний рік якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення дії цього Договору жодна із сторін не ініціює його розірвання але не більше ніж до моменту припинення постачальником виконання функцій постачальника універсальних послуг. Припинення дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань що виникли під час його дії.
Вказаною вище Комерційною пропозицією визначено ціни (тарифи) на універсальні послуги, порядок та терміни надання та оплати рахунків за спожиту електричну енергію.
Згідно з умовами Комерційної пропозиції Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії очікуваного на розрахунковий період за формою попередньої оплати (100 % авансування). Сума попередньої оплати визначається на основі відомостей по обсяги очікуваного споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період (які надаються Споживачем Оператору системи розподілу) та розраховується як добуток обсягу очікуваного споживання електричної енергії на розрахунковий період та діючого тарифу на електричну енергію. В разі ненадання Споживачем обсяги очікуваного споживання електричної енергії, попередня оплата визначається на підставі фактичних значень обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період. 
Попередня оплата здійснюється до 3–го числа розрахункового місяця. Остаточний розрахунок за спожиту електричної енергію, та інших платежів згідно з умовами цього Договору, з врахуванням сум попередньої оплати, здійснюється на підставі рахунків сформованих в електронному вигляді через веб – сервіс “Особистий кабінет”, який розміщений на сайті Постачальника, що підтверджується належним повідомлення споживача на його e-mail адресу (електронну поштову скриньку). Дата належного повідомлення споживача є днем отримання рахунку. Рахунок формується 7-го числа місяця наступного за розрахунковим та має бути сплачений (будь-яким зручним способом) протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово.
Відповідно до п. 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. 
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Згідно з п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Пункт 8 ч.1 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Отже, саме оператор системи розподілу є відповідальною стороною за формування комерційних даних, що використовуються для розрахунків на ринку електричної енергії.
Тобто, метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2024 р. у справі № 911/4610/15(911/1417/23) та у постанові Верховного Суду від 21.05.2024 р. у справі № 911/4610/15(910/549/23) відповідно.
АТ «Херсонобленерго», у якості оператора системи розподілу, згідно укладеного договору з Постачальником про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, щомісяця, надає Позивачу реєстри за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання. 
Таким чином, у позивача з огляду на приписи чинного законодавства відсутні повноваження визначати обсяги споживання електричної енергії, коригувати їх, скасовувати (списувати) їх тощо.
За даним наданими АТ “Херсонобленерго”, як оператором системи розподілу, відповідачем за період з березня 2023р. по вересень 2024р. було спожито наступні об`єми електричної енергії: березень 2023р. – 582 кВт*год. червень 2023р. – 333 кВт*год, вересень 2023р. – 540 кВт*год, лютий 2024р. – 10 977 кВт*год, березень 2024р. – 582 кВт*год, червень 2024р. – 333 кВт*год, вересень 2024р. – 15 459 кВт*год.
Зазначені обсяги електричної енергії підтверджуються наданими ОСР щомісячними Звітами щодо звітного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ "Херсонська обласна ЕК" в розрізі EIC-кодів по споживачам у вигляді реєстрів.
Колегія суддів також зазначає, що такі обсяги споживання збігаються з тими, що вказані АТ “Херсонобленерго” у листах № 20-001242-10 від 28.01.2025р. та № 20-001607-10 від 07.02.2025 на адвокатський запит представника позивача щодо обсягів споживання відповідача у спірний період.
На підставі вказаних даних, позивачем було складено Акти прийому-передачі електричної енергії та виставлено рахунки для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію, а саме: 
- Рахунок № 37491559 за березень 2023 року на суму 3579,12 грн. та відповідний Акт № 3 прийому-передачі електричної енергії за березень 2023 року; 
- Рахунок № 37491559 за червень 2023 року на суму 1963,68 грн. та відповідний Акт № 6 прийому-передачі електричної енергії за червень 2023 року; 
- Рахунок № 37491559 за вересень 2023 року на суму 3371,29 грн. та відповідний Акт № 9 прийому-передачі електричної енергії за вересень 2023 року; 
- Рахунок № 37491559 за лютий 2024 року на суму 84 944,07 грн. та відповідний Акт № 2 прийому-передачі електричної енергії за лютий 2024 року;
- Рахунок № 37491559 за березень 2024 року на суму 4325,66 грн. та відповідний Акт № 3 прийому-передачі електричної енергії за березень 2024 року; 
- Рахунок № 37491559 за червень 2024 року на суму 2038,16 грн. та відповідний Акт № 6 прийому-передачі електричної енергії за червень 2024 року; 
- Рахунок № 37491559 за вересень 2024 року на суму 137 704,07 грн. та відповідний Акт № 9 прийому-передачі електричної енергії за вересень 2024 року. 
При цьому, як свідчать наявні матеріали справи, у березні 2023 року відповідачем було проведено оплату на суму 16 969,00 грн. з призначенням платежу: «рахунок 37491559 від 28.02.2023». Однак, у лютому 2023 відповідачем було спожито електричної енергії на суму 4 916, 58 грн. Тому, переплату за лютий 2023 у сумі 12 052, 42 грн., відповідно до абзц. 2 пп. 4.24 розділу 4 ПРРЕЕ та положень Комерційної пропозиції була зарахована, як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Таким чином, загальна сума заборгованості за період березень 2023 року; червень 2023 року; вересень 2023 року; лютий – березень 2024 року; червень 2024 року та вересень 2024 року складає 237 926,05 грн. 
Доказів сплати такої заборгованості наявні матеріали справи не містять, а сторонами по справі надано не було. 
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що філією «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» з 24 лютого 2022 року по даний час приміщення у м. Херсон у господарській діяльності не використовується, а тому УДП «Укрінтеравтосервіс» заперечує факт споживання Підприємством чи Філією електричної енергії у приміщеннях за адресою: Херсонська обл., м. Херсон, Бериславське шосе, будинок 46 починаючи з 24 лютого 2022 року у зв`язку неможливість використання вказаних приміщень з метою основних видів господарської діяльності - Професійно-технічна освіта та Діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до частин третьої - четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до приписів статей 76 - 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Однак, у даному випадку відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б достеменно свідчили про те, що у спірний період відповідач не перебував у приміщеннях до яких здійснювалось постачання електричної енергії, не споживав електричну енергію тощо. 
Пунктом 13.1. Договору визначено, що цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні. 
У відповідності до Комерційної пропозиції (ПУП - Інші (онлайн)), яка є додатком № 3 до договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг, Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги діє до 31.12.2019 р. та подовжується на кожен наступний рік якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення дії цього Договору жодна із сторін не ініціює його розірвання але не більше ніж до моменту припинення постачальником виконання функцій постачальника універсальних послуг. Припинення дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань що виникли під час його дії. 
Пунктом 9 ч. 6.1. Договору встановлено, що Договір може бути достроково розірваний відповідно до процедури, встановленої цим Договором. 
Згідно з п. 8.4. Договору, якщо за ініціативою Споживача необхідно припинити постачання електричної енергії на об`єкт Споживача для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, Споживач має звернутися до оператора системи та проінформувати Постачальника. 
Також, п.п. 1 п. 7.5. Правил встановлено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи. 
Відповідно до п. 13.5. Договору, Сторони мають право розірвати цей Договір у встановленому законом порядку. Дія Договору також припиняється у встановленому законом порядку у таких випадках, зокрема, зміни власника об`єкта Споживача та отримання від нового власника (користувача) або оператора системи розподілу документального підтвердження щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з новим власником (користувачем) - у частині постачання (п. 13.6 Договору).
Згідно з п. 13.8. Договору, Сторони зобов`язуються у місячний строк повідомити Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених у заяві-приєднанні. 
Відповідно до пп. 16 п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії Споживач електричної енергії зобов`язаний не пізніше ніж за 20 робочих днів до припинення користування електричною енергією на об`єкті споживача письмово повідомити електропостачальника, оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про розірвання договорів та розрахуватися за електричну енергію, включаючи день виїзду. 
Пунктом 4.27 Правил встановлено, що у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.
Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта. 
Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта. 
У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами. 
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.
З огляду на наведені вище положення укладеного між сторонами Договору та приписів Правил, які регулюють спірні правовідносини, саме на споживача (у даному випадку відповідача), покладено обов`язок щодо повідомлення постачальника електричної енергії та оператора системи або основного споживача про звільнення звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. Наведене також кореспондується з обов`язком надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.
Однак, відповідачем не надано а наявні матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до вищевказаних осіб, у тому числі позивача, з будь-якими заявами щодо зміни орендаря (власника) приміщення до якого здійснювалась поставка електричної енергії, звільнення такого приміщення відповідачем та/або остаточного припинення користування електричною енергією.
Відповідач із заявою про припинення постачання електричної енергії до АТ "ХЕРСОНОЛЕНЕРГО" звернувся лише 17.04.2025.
Відповідно, з огляду на відсутність таких заяв з боку відповідача, у позивача у спірний період не було підстав для припинення постачання електричної енергії, а, відповідно, не здійснення нарахувань за поставлену електричну енергію, виставлення рахунків та надання актів прийому-передачі за фактично спожиту електричну енергію.
Слід також відзначити, що відповідач стверджуючи про невикористання приміщення та відсутність споживання електричної енергії у спірний період, у тому же час у березні 2023 року перерахував на користь позивача оплату на суму 16 969,00 грн з призначенням платежу: «рахунок 37491559 від 28.02.2023».
Суд апеляційної інстанції також зауважує, що у позивача з огляду на приписи чинного законодавства відсутні повноваження визначати обсяги споживання електричної енергії, коригувати їх, скасовувати (списувати) їх тощо.
Відповідно, визначальним для формування Постачальником рахунків на оплату вартості спожитої Споживачем електричної енергії у розрахунковому періоді є дані, отримані від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
В свою чергу, відповідачем не було надано будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність вказаних у Актах та рахунках відомостей даним фактичного споживання за адресами споживання відповідача.
Згідно з абзацами 3-6 п. 2.3.5 ПРРЕЕ споживач подає заяву оператору системи/ постачальнику послуг комерційного обліку, а у разі виникнення сумніву у правильності суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії - учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ.
Учасник ринку протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевіряє документ (рахунок) щодо оплати електричної енергії, послуг з розподілу (передачі), комерційного обліку електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії тощо, у разі необхідності звертається в установленому Кодексом комерційного обліку порядку щодо перевірки даних комерційного обліку. На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування. За результатами перевірки учасник роздрібного ринку повідомляє споживача.
Так, судова колегія зауважує, що наявні матеріли справи не містять, а сторонами не надано доказів на підтвердження оскарження споживачем визначеного обсягу електричної енергії в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії. Відсутні також й докази на підтвердження того, що відповідач звертався до ОСР щодо перевірки даних комерційного обліку, що свідчить про відсутність з боку відповідача заперечень щодо правильності показів засобів вимірювальної техніки та/або обсягів споживання електричної енергії, на підставі яких здійснювались нарахування позивачем у пред`явленому до оплати документі.
Також матеріали справи не містять доказів щодо обсягів споживання електроенергії у спірний період в іншій кількості, ніж встановлено матеріалами справи.
За вимогами пункту 9.14.1. та пункту 9.14.3. Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам. 
Учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО. 
Відповідно до п. 8.6.1. глави 8.6 розділу VIII ККО зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору. 
Згідно з п. 8.6.8. глави 8.6 розділу VIII ККО непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. Наведені у звіті останні фактичні покази лічильників вважаються показами на початок першої доби календарного місяця. 
Однак, у відповідності до п. 8.6.9. ККО у разі ненадання споживачем (крім індивідуальних побутових споживачів) звіту про покази лічильників за розрахунковий місяць протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду ЗКО протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання. 
Аналогічні за своїм змістом положення викладені безпосередньо у типовому договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що затверджений НКРЕКП та міститься у додатку 3 до ПРРЕЕ. 
Згідно з абз. 2 п. 3.5. типового договору за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Оператора системи розподілу.
Відповідно до п. 8.6.11 розділу VIII ККО у разі сумніву споживача у правильності розрахунку величини середньодобового обсягу споживання електричної енергії він може звернутися до оператора системи або відповідного ППКО для здійснення контрольного зчитування та звірки показів або надання детальних пояснень щодо здійсненого розрахунку та/або ініціювати розгляд та вирішення суперечки згідно з цим Кодексом.
З урахуванням наведеного, саме на відповідача, у разі наявності сумнівів у розрахунках спожитої електричної енергії, покладено обов`язок вчинення дій щодо звернення до Оператора системи розподілу з приводу здійснення корегування розрахунку, надання роз`яснень з приводу здійсненого нарахування, тощо. Однак, наявні матеріли справи не містять, а відповідач не надав жодних доказів на підтвердження звернення до оператора системи/постачальника послуг комерційного обліку з приводу виниклих сумнівів у правильності показів засобів вимірювальної техніки та/або обсягів споживання електричної енергії. 
Відтак, як на момент звернення позивача із даним позовом до суду, так й станом на час прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем не було висловлено жодних сумнівів або незгоди з виставленим рахунками, зокрема, в частині визначення обсягів та вартості спожитої електроенергії у спірному періоді.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції, АТ "ХЕРСОНОЛЕНЕРГО" надано до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що покази приладу обліку за розрахункові періоди березень та червень 2023р. були передані відповідачем. 
Також, АТ "ХЕРСОНОЛЕНЕРГО" надано суду копії Актів контрольного огляду вузлів обліку, розташованого за адресою м. Херсон, Бериславське шосе, 46 №б/н від 15.02.2023р. та № 0171117 від 10.09.2024р., у яких зафіксовано показники лічильника та відсутність пошкоджень приладу.
При цьому, заперечуючи щодо фактів зафіксованих у вказаних Актах, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останні складено неуповноваженими особами, стосується лічильника, який не знаходиться в приміщення відповідача до якого здійснювалось постачання електричної енергії тощо. 
Пункт 3 ч.1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Пунктом 1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. 1, 7 ст.193 ГК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).
Як було встановлено вище, доказів погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” за фактично поставлену електричну енергію за березень, червень, вересень 2023р. та лютий, березень, червень, вересень 2024р. на загальну суму 237 926,05 грн за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідач не надав. 
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні мав бути залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з огляду на таке. 
За твердженням апелянта, Господарським судом Одеської області безпідставно не залучено до участі у справі Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, без жодних обґрунтувань. 
Як стверджує апелянт, 04.10.2023 між ним, як балансоутримувачем нерухомого майна, Регіональним віддаленням Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (орендодавець) та Відділом урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні було укладено Договір оренди нерухомого майна що належить до державної власності № 1699-065, відповідно до п. 4. Розділу І якого об`єктом оренди є: частина приміщень загальною площею 186,3 кв.м., першого поверху адміністративної будівлі за адресою: Херсонська область, м. Херсон, Бериславське шосе, 46. 
Таким чином, на думку відповідача, можна припустити, що електричну енергію за адресою: м. Херсон, Бериславське шосе, 46 міг споживати Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні.
Відповідно до частини першої статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
За умовами ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи (ч.1). У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі (ч.3). Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (ч.4).
Згідно з положеннями ст.51 ГПК України, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (ч.1). У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони (ч.2). 
Отже, норми процесуального права передбачають можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору. Підставою для залучення судом до участі у справі осіб, які не є стороною у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є обставини можливості впливу судового рішення зі спору на права та обов`язки цих осіб щодо однієї із сторін. При цьому учасники справи, звертаючись до суду із відповідним клопотанням про залучення особи, яка не є учасником справи, до участі у справі в якості третьої особи, мають обґрунтувати та довести можливість впливу судового рішення, ухваленого за результатом розгляду справи по суті спору, на права або обов`язки цієї особи щодо однієї із сторін.
Вирішуючи питання наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення у цій справі наділено таку особу новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.05.2024 у справі №922/3961/23.
Як вже було вказано вище, даний спір виник між двома окремими юридичними особами щодо виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в частині оплати вартості спожитої електричної енергії.
При цьому, за умовами даного договору, саме відповідач є споживачем на отримувачем електричної енергії. Доказів того, що Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні був споживачем електричної енергії у спірний період наявні матеріали справи не містять, а сторонами не надано.
До того ж, до матеріалів справи відповідачем надано лист Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні у якому зазначено, що Відділом орендовані приміщення не використовувались, а договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю не укладались.
Відтак, інші особи, зокрема й Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні, не є стороною укладеного між позивачем та відповідачем договору, й не брав участі у відповідних правовідносинах. Рішення у цій справі, жодним чином не наділяє таку особу новими правами, не покладає на неї нові обов`язки та не змінює (позбавляє) її наявні права та/або обов`язки.
А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив відповідачеві у залученні Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Херсоні до участі у справі в якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2025 по справі №916/3630/23(916/971/25) залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Датою складання та підписання даної постанови є 23.02.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.