Справа №522/3249/26-Е
Провадження №2-о/522/288/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року          м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої – судді Косіциної В.В., розглянувши на підставі наявних матеріалів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,-
ВСТАНОВИВ:
04 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, у якій заявниця просить встановити факт того, що громадянин України – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Балаклія, Харківської області, Україна.
За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку окремого провадження. Зважаючи на невідкладний розгляд справи, судове засідання призначено на 04 березня 2026 року.
Учасники справи в судове засідання, призначене на 04 березня 2026 року – не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.
Зважаючи на те, що ч. 2 ст. 317 ЦПК України встановлено невідкладний розгляд справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Розкішне, Лутугінського району Луганської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 .
16 січня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 .
Тобто, заявниця – ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №3166, що видане 07 вересня 2022 року органом, що був утвореним на тимчасово окупованій території не у порядку, передбаченому чинним законодавством України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті: Харківська область, м. Балаклія, причина смерті: закрита травма тулуба, правої нижньої кінцівки з переломом кісток скелету.
На підтвердження факту смерті, заявником також надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , що видане 13.09.2022 року органом, створеним на тимчасово окупованій території України не у порядку, що передбачений чинним законодавством, та з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Харківській області, м. Балаклія.
Також, з метою підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , заявницею було подано фото з місця поховання.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та території України від 28.02.2025 № 376, територія м. Балаклії була окупована у період з 02.03.2022 року по 11.09.2022 року.
Тобто, територія м. Балаклії на момент смерті ОСОБА_2 , а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 вважалася тимчасово окупованою.
У Постанові КЦС ВС від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22 вказано, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях" розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію стаття 317 ЦПК. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до діючого законодавства.
Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Ч.ч.2-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).
Згідно постанови КЦС ВС від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.
Відповідно до ч.2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Враховуючи те, що факт смерті підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.
Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 81, 293, 315, 317 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території – задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що громадянин України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , уродженець села Розкішне, Лутугінського району Луганської області помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Харківській області, м. Балаклія, причина смерті: закрита травма тулуба, правої нижньої кінцівки з переломом кісток скелету.
Допустити негайне виконання рішення в частині встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Роз`яснити, що оскарження не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 04 березня 2026 року.

Суддя        Косіцина В.В.