Справа № 303/1505/26
Провадження № 1-кп/303/151/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071040001024 від 12.09.2025 р. за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої  ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_3 , з метою власного збагачення та покращення матеріального становища, виник умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 , під приводом надання послуг із влаштування її чоловіка ОСОБА_7 на лікування до медичної клініки, шляхом обману, у тому числі шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 в сумі 1172595,00 гривень.
Так, у 2023 році потерпіла ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_3 із проханням про надання послуг з влаштування її чоловіка ОСОБА_7 на лікування в клініку, на що ОСОБА_3 погодився, при цьому у останнього виник умисел на заволодіння грошовими коштами, без мети подальшого надання домовленої послуги.
У період із 28.09.2023 до 06.01.2025 ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Мукачево, діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою власного збагачення, без мети виконання взятих на себе зобов`язань щодо влаштування ОСОБА_7 на лікування до медичної клініки, виманив у потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1172595,00 гривень, у тому числі шляхом надсилання потерпілій через месенджер «Telegram» фішингово посилання, після переходу на яке, з рахунку потерпілої списано грошові кошти. 
Зокрема, ОСОБА_3 надав потерпілій ОСОБА_5 контакт працівника АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_8 (мобільний телефон НОМЕР_1 ), з яким потерпіла вела переписку у 2023 - 2024 роках в месенджері «Telegram», щодо допомоги в отриманні виплат на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який відкрито в АТ КБ «Приватбанк». 
При цьому, переписку від імені працівника АТ «Ощадбанк» вів ОСОБА_3 , використовуючи додаток «Телеграм» (із прив`язкою до номера мобільного телефону НОМЕР_1 ).
09.03.2024 ОСОБА_3 (від імені працівника АТ «Ощадбанк») надіслав потерпілій посилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого відбулось списання коштів. За результатами переходу за фішинговим посиланням з рахунку потерпілої списано 9698,24 грн, які перераховано на картковий рахунок матері підозрюваного ОСОБА_9 № НОМЕР_3 .
Після отриманих грошових коштів ОСОБА_3 не маючи на меті виконувати домовленість, зник та перестав виходити на зв`язок. 
Своїми діями ОСОБА_3 завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 1172595,00 гривень.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч.5 ст.190 КК України та як він вчинив шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки у особливо великих розмірах в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, за обставин, зазначених у обвинувальному акту. Він частково відшкодував потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 400000,00 грн. Решту суми він зобов?язався повернути протягом 14 місяців, про що надав розписку. Крім того, ним на допомогу ЗСУ сплачено 100000,00 грн, про що надано квитанцію. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
У судовому засіданні потерпіла  ОСОБА_5 дала показання, що ОСОБА_3 відшкодував їй майнову шкоду в розмірі 400000,00 грн., а решту суми зобов`язався відшкодувати через 14 місяців, про що надав розписку. Не заперечила щодо міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, висловленої прокурором.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, який має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікарів: психіатра, фтизіатра та нарколога КНП «Лікарня Св. Мартина» не перебуває, не перебуває на обліку в Мукачівській філії Закарпатського обласного центру зайнятості як безробітний, характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, перерахування 100000,00 грн. на потреби ЗСУ.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. 
Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, а також думки прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.190 КК України та приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Згідно зі ст. 77 КК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Наведений перелік є вичерпним.
Враховуючи, що ОСОБА_3 можливо призначити покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з огляду на правову позицію, яка висловлена в ухвалі від 21 червня 2023 р. колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 953/6732/22, додаткове покарання у виді конфіскації майна суд не застосовує.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 1172595,00 грн. слід залишити без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні. 
Запобіжний захід до ОСОБА_3 застосовано у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 26 квітня 2026 року. Враховуючи визначене судом покарання, підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні, а тому запобіжний захід слід скасувати. На підставі ч.1 ст. 377 КПК України ОСОБА_3 слід звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 січня 2025 року слід скасувати відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376, 381-382, ч.9 ст. 615 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п?ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 03 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3  у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - скасувати та звільнити  ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 1172595,00 грн. - залишити без розгляду.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2025 року на майно вилучене, в ході проведеного 02.01.2026 обшуку транспортного засобу «Opel» моделі «Astra», н.з. НОМЕР_4 , а саме: 2 (два) мобільні телефони марки «Redmi» синього кольору - скасувати.
Речові докази: два мобільні телефони марки «Redmi» синього кольору, які зберігаються в одному спеціальному пакеті з логотипом «Національна поліція України» № WAR1883589 в Мукачівському РУП ГУНП в Закарпатській області - повернути ОСОБА_3 ;
-цифровий носій, на якому міститься інформація по картковому рахунку № НОМЕР_3 та НОМЕР_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку його зберігання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського 
міськрайонного суду ОСОБА_1