ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 березня 2026 року справа №200/3430/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі № 200/3430/25 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив: 
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, справа № 1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року, правових позицій Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а, від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, при розгляді заяви про призначення пенсії;
-визнати протиправним і скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.03.2025 №057050012195 з урахуванням змін, внесених рішенням від 09.04.2025 №057050012195 “Про внесення змін до рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 26.03.2025 №057050012195 у зв`язку з уточненням причин не зарахування пільгового стажу” Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 21.12.2023 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 16.08.1989 по 31.10.1991., з 01.11.1991 по 09.12.2002 на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 15.08.1989 року та довідок ПРАТ “МК “Азовсталь” про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.02.2025 №03.03.01-75/к та від 04.02.2025 №03.03.01-74/к.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а сам суд:
Визнав протиправними і скасував Рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.03.2025 №057050012195, Рішення від 09.04.2025 №057050012195 “Про внесення змін до рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком від 26.03.2025 №057050012195 у зв`язку з уточненням причин не зарахування пільгового стажу” Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 16.08.1989 по 31.10.1991, з 01.11.1991 по 31.12.1998 на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 15.08.1989 року та довідок ПРАТ “МК “Азовсталь” про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.02.2025 №03.03.01-75/к та від 04.02.2025, №03.03.01-74/к.
В решті позовних вимог відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ЄДРПОУ 21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. 
В обґрунтування скарги зазначено, що частково не згодний з рішенням суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, а саме:
Визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, справа № 1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року, правових позицій Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 30.09.2019 по справі № 638/18467/15-а, від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, від 21 лютого 2018 року по справі № 687/975/17, від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а, при розгляді заяви про призначення пенсії.
Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити мені пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 21.12.2023 року із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 16.08.1989 по 31.10.1991, з 01.11.1991 по 09.12.2002 на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 15.08.1989 та довідок ПРАТ «МК «Азовсталь» про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.02.2025 №03.03.01-75/к та від 04.02.2025 №03.03.01-74/к.
Позивач зазначає, що з огляду на матеріали справи має зальний стаж роботи 25 років 0 місяців 26 днів, пільговий стаж за списком № 2 - 13 років 3 місяці 25 днів.
На час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині визначення необхідного загального стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788- ХІІ загальний стаж роботи чоловікам з 25 років до 30 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі також Рішення № 1- р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині мінімального загального стажу для чоловіків.
Суд першої інстанції помилково, як підставу не врахування Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, справа № 1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року та правові позиції Верховного Суду, посилався на те, що підставою для відмови у призначені пенсії не було недосягнення відповідного віку, оскільки як підставу для відмови у відповідних рішення було зазначено відсутність необхідного страхового та пільгового стажу.
З рішень відповідача вбачається, що відповідач для визначення вимог щодо загального та пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 використовує норми саме п.2 ч.2 ст.114 Закону України №1058, які встановлюють мінімальний загальний стаж роботи – 30 років. В той час, як норми п "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлюють мінімальний загальний стаж для чоловіків – 25 років.
Також позивач зазначає, що Верховний Суд у постанові від 8 листопада 2021 року у справі №580/492/21 зазначив, що застосуванню також підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не Закону №1058-ІV.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
18.03.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV та надав довідки №№03.03.01-74/к та 03.03.01-75/к від 04.02.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за періоди роботи з 16.08.1989 по 31.10.1991 та з 01.11.1991 по 08.12.2002.
Заява позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області за принципом екстериторіальності.
На підставі поданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.03.2025 №057050012195 з урахуванням змін, внесених рішенням від 09.04.2025р. №057050012195 “Про внесення змін до рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 26.03.2025 №057050012195 у зв`язку з уточненням причин не зарахування пільгового стажу”.
За результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що вік заявника на дату звернення – 56 років 2 місяці 28 днів.
Відповідно наданих документів страховий стаж особи, до якого зараховані всі періоди, загальний страховий стаж складає 24 роки 11 місяців 25 днів.
Пільговий стаж заявника складає 3 роки 11 місяців 9 днів.
Відповідно наданих документів до пільгового стажу по списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць не зараховані періоди роботи з 16.08.1989р. по 31.10.1991р., згідно довідки №03.03.01-74/к від 04.02.2025р., з 01.11.1991р. по 31.12.1998р. згідно довідки №03.03.01-75/к від 04.02.2025р., оскільки відсутня довіреність на право підпису пільгових довідок заступником директора-начальника УП та РП. Окрім цього, у наданих документах відсутній наказ щодо створення на підприємстві бригади мулярів та наказ про зарахування заявника до бригади мулярів.
До пільгового стажу по списку №2 зарахований період роботи з 01.01.1999 по 09.12.2002 згідно даних з реєстру індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до п.20 Порядку №637.
За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний страховий та пільговий стаж.
У рішенні від 09.04.2025 №057050012195 “Про внесення змін до рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 26.03.2025 №057050012195 зазначено: 
відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
У період роботи заявника з 16.08.1989 по 31.10.1991 діяли Списки виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Розділом ХХІХ Списку 2 професія муляр не передбачена.
Проте у довідці №03.03.01-74/к від 04.02.2025 зазначене посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, які не чинні на період роботи.
До страхового стажу по списку №2 не зарахований період роботи з 01.11.1991 по 31.12.1998 згідно довідки №03.03.01-75/к від 04.02.2025, оскільки відсутня довіреність на право підпису пільгових довідок заступником директора-начальника УП та РП.
До пільгового стажу по списку №2 зарахований період роботи з 01.01.1999 по 09.12.2002 згідно даних з реєстру індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до п.20 Порядку №637.
За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний страховий та пільговий стаж.
У матеріалах справи наявна форма РС право розрахунок стажу для призначення пенсії, з якого судом установлено, що позивачу зараховано до загального страхового стажу періоди з 02.12.1990 по 01.11.1991, 02.11.1991 по 01.08.1993, 02.08.1993 по 15.03.1994, 16.03.1994 по 31.12.1998, 01.01.1999 по 09.12.2002 при цьому період з 01.01.1999 по 09.12.2002 зарахований в тому числі як пільговий по Списку 2.
Довідка про пільговий характер роботи 04.02.2025 за № 03.03.01-74/к, видана ПРАТ ”МК ”Азовсталь” на ім`я позивача про те, що останній працював повний робочий день за період з 16.08.1989 по 31.10.1991 виконував (ла) роботи за посадою муляр, що передбачено Списком 2 розділ ХХVII підрозділ а код КП позиція 229000а-12680, Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991.
Довідка про пільговий характер роботи 04.02.2025 за № 03.03.01-75/к, видана ПРАТ ”МК ”Азовсталь” на ім`я позивача про те, що останній працював повний робочий день за період з 01.11.1991 по 08.12.2002 виконував(ла) роботи за посадою монтажники по монтажу залізобетонних конструкцій, що передбачено Списком 2 розділ ХХVII підрозділ а код КП позиція 229000а-14612, Постанова Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994.
Підставами видачі довідок вказані – особиста картка, особові рахунки, штатний розпис, дані, наявні в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства, технологія виробництва.
Трудова книжка позивача серія НОМЕР_1 від 15.08.1989, містить наступні записи, щодо періодів визначених у довідках, виданих ПРАТ ”МК ”Азовсталь” : №2 з 16.08.1989 прийнятий будівельно монтажний цех муляром 2 розряду; №4 з 01.11.1991 переведений в будівельному цеху монтажником по монтажу стальних металевих конструкцій 3 розряду; №7 з 09.12.2002 звільнений за власним бажанням.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить частину 1 та пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами 1 і 3 - 13 цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року».
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній після внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року. 
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. 
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Отже, Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років, та стаж як загальний так і польовий.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі також Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме, зокрема:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам»
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, та стаж. 
Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:
«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».
Також зазначено, що «… до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.»
У пункті 120 Великої Палати Верховного Суду зазначено «Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивач - особа, яка: звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років; набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.».
Правовідносини у цій справі відповідають справі №360/3611/20.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 8 листопада 2021 року у справі №580/492/21 зазначив, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи. Отже, у цій справі застосуванню також підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не Закону №1058-ІV.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин, також, була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку та стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
З огляду на вищезазначені приписи законодавства та висновки Конституційного Суду України та Верховного Суду, у цій справі, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року справа № 440/2850/20, від 30 березня 2023 року справа №300/1951/20, від 16 травня 2023 року справа № 160/5189/20, від 02 червня 2023 року справа №160/13468/20, від 18 лютого 2022 року справа № 360/4639/20.
У рішенні про відмову в призначенні пенсії від 26.03.2025 та в Рішенні від 09.04.2025 органами Пенсійного фонду зазначено, що за наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України №1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний страховий та пільговий стаж.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, відмова ГУ ПФУ в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком, який на час звернення до відповідача досяг необхідного віку, мав стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці визначених статтею 13 Закону № 1788, у редакції, яка діяла до 01.04.2015, з посиланням на недостатність стажу (пільгового та загального), визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, є протиправними.
З огляду на викладене, помилковими є покликання суду першої інстанції на відсутність підстав не врахування Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, справа № 1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року, правових позицій Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а, від 03.11.2021р у справі № 360/3611/20, від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.
Зазначене обумовлює зміну рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Щодо зарахування періодів роботи з 01.01.1999 по 09.12.2002, колегія суддів зазначає, що як вірно встановлено судом першої інстанції у матеріалах справи наявна форма РС право розрахунок стажу для призначення пенсії, з якого установлено, що позивачу зараховано до загального страхового стажу та пільгового по Списку 2 періоди з 01.01.1999 по 09.12.2002.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в іншій частині, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до викладеного, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального прав, суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі № 200/3430/25 – задовольнити частково. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі № 200/3430/25 - змінити.
Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі № 200/3430/25 викласти в наступній редакції: 
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” (редакція рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020), зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 16.08.1989 по 31.10.1991, з 01.11.1991 по 31.12.1998 на підставі трудової книжки НОМЕР_1 від 15.08.1989 року та довідок ПРАТ “МК “Азовсталь” про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.02.2025 №03.03.01-75/к та від 04.02.2025, №03.03.01-74/к.»
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 р. у справі № 200/3430/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 12 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко