ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/19866/24 Головуючий у 1-й інстанції: Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року м. Київ 
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 1/ГУ ПФУ у Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2/ГУ ПФУ в Запорізькій області) про: 
- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 05 січня 2024 року №922330117449;
- зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року перерахунок та виплатити пенсію, виходячи з заробітної плати в сумі 519, 20 крб., одержану за роботу в зоні ЧАЕС з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року та з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності, пов`язаній з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, яка відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» може обчислюватися з фактичного заробітку, одержаного під час роботи в зоні відчуження. Позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії на підставі архівної довідки про заробітну плату за період роботи з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року, однак рішенням відповідача у перерахунку відмовлено з мотивів того, що довідка видана за неповний календарний місяць. Така відмова є протиправною, оскільки положення постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210 передбачають можливість обчислення пенсії виходячи із заробітку за фактично відпрацьований час у зоні відчуження навіть за неповний календарний місяць, із відповідним перерахунком середньомісячного заробітку. Подана довідка підтверджує нарахування заробітної плати первинними документами, а тому відповідає вимогам законодавства і повинна бути врахована при визначенні розміру пенсії. Орган Пенсійного фонду має право перевіряти достовірність документів, але не вправі відмовляти у перерахунку виключно з формальних підстав, не спростувавши відомостей про фактичний заробіток. Неврахування підтвердженого заробітку призвело до заниження розміру пенсії, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини щодо визначення розміру пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV та Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, які встановлюють спеціальні правила обчислення заробітку для призначення і перерахунку пенсії залежно від тривалості роботи в зоні відчуження. Позивач працював у зоні відчуження більше ніж 12 місяців, а отже для обчислення пенсії може враховуватись заробіток лише за повний календарний місяць такої роботи. Надана позивачем довідка від 16 травня 2023 року № 176 містить відомості про заробітну плату лише за період з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року, тобто за неповний календарний місяць, тому не відповідає вимогам пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, і не може бути використана для перерахунку пенсії. Вказана норма передбачає можливість врахування заробітку за фактично відпрацьований час у неповному місяці лише у випадку, коли особа працювала у зоні відчуження менше календарного місяця, тоді як позивач мав значно більшу тривалість роботи. Орган Пенсійного фонду правомірно відмовив у перерахунку пенсії, оскільки позивач не довів наявності підстав для застосування обраного ним способу обчислення заробітку. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Хомич І.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що суд неправильно застосував положення Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, оскільки безпідставно виходив із того, що позивач працював у зоні відчуження понад 12 місяців, тоді як наданими документами підтверджено виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у період з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року, тобто протягом неповного календарного місяця, що дає право на обчислення пенсії відповідно до підпункту 4 пункту 3 цього Порядку. У такому випадку пенсія повинна визначатися виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час у неповному місяці із подальшим розрахунком середньомісячного заробітку шляхом ділення отриманої суми на кількість відпрацьованих днів та множення на 25,4, а тому відмова органу Пенсійного фонду врахувати заробіток у сумі 519,20 крб. є незаконною. Довідка про заробітну плату видана архівною установою на підставі первинних документів та відповідає вимогам законодавства, а пенсійний орган, замість формальної відмови, мав перевірити її достовірність шляхом витребування додаткових відомостей. Неправильним також є висновок суду про тривалу роботу позивача у зоні відчуження, оскільки таких доказів відповідач не надав, а наявні матеріали підтверджують лише конкретний період участі у ліквідації. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, яка пов`язана з ліквідацією аварії на ЧАЕС, в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII.
28 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про перерахунок пенсії (зміна надбавки), виходячи з заробітної плати в сумі 519, 20 крб., одержану за роботу в зоні відчуження ЧАЕС з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року на підставі довідки від 16 травня 2023 року №176.
ГУ ПФУ в Запорізькій області за правилами екстериторіальності за результатами розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1 прийнято рішення від 05 січня 2024 року № 932330117449 про відмову у перерахунку пенсії, виходячи з заробітної плати в сумі 519, 20 крб., одержану за роботу в зоні ЧАЕС з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року на підставі довідки від 16 травня 2023 року № 176, оскільки позивач працював у зоні відчуження більше як 12 місяців, однак довідка про заробіток від 16 травня 2023 року № 176 видана не за повний місяць.
Вважаючи зазначене рішення відповідача 2 протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положенням статті 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) встановлено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до статті 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Статтею 40 Закон № 796-XII встановлено, що військовозобов`язаним, вільнонайманим, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на територіях радіоактивного забруднення, оплата праці провадиться згідно із статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.
Згідно зі статтею 54 Закон № 796-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210 (далі - Порядок № 1210) затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок № 1210).
Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку № 1210 він визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.
Пунктом 3 Порядку № 1210 встановлено, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:
1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;
2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;
3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;
4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).
Колегія суддів звертає увагу, що застосування підпунктів 1-4 пункту 3 Порядку № 1210 залежить від фактично встановленої тривалості роботи особи у зоні відчуження, підтвердженої належними документами, а не від формального зазначення періодів у матеріалах пенсійної справи або розрахунків органу Пенсійного фонду.
У цій справі надані позивачем довідки та архівні документи підтверджують виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року.
Разом з тим з архівної довідки Об`єднаного трудового архіву Макарівської селищної ради від 16 травня 2023 року № 176 вбачається нарахування позивачу заробітної плати за 1987 рік у лютому, березні, квітні, у тому числі за роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що свідчить про виконання робіт у різні календарні місяці, однак не підтверджує безперервного перебування у зоні відчуження протягом кількох повних календарних місяців підряд.
Надана довідка про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990 роках, видана відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України № 644, також містить відомості про оплату праці у лютому 1987 року, а довідка Макарівського автотранспортного підприємства підтверджує виконання робіт у період з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року. Інших первинних документів, які б засвідчували перебування позивача у зоні відчуження протягом повних календарних місяців (з першого по останній день відповідного місяця) або кількох таких місяців підряд, матеріали справи не містять.
Отже, сукупність поданих доказів підтверджує виконання робіт у зоні відчуження більше ніж протягом одного дня, однак не підтверджує роботи протягом кількох повних календарних місяців підряд, що має визначальне значення для застосування відповідного підпункту пункту 3 Порядку № 1210.
Водночас висновок суду першої інстанції про роботу позивача понад 12 місяців ґрунтується виключно на відомостях, сформованих органом Пенсійного фонду у межах ведення пенсійної справи, які не є первинними документами про перебування у зоні відчуження у розумінні статті 15 Закону № 796-XII та не можуть самостійно підтверджувати відповідні обставини.
Відомості пенсійної справи, сформовані органом Пенсійного фонду, мають похідний інформаційний характер та відображають результати адміністративного опрацювання документів, але не є первинними документами, які підтверджують факт та тривалість виконання робіт у зоні відчуження.
Натомість відповідно до статті 15 Закону № 796-XII належним підтвердженням періоду роботи є саме документи, видані підприємствами, установами, організаціями або військовими частинами за місцем виконання робіт. Тому саме вони мають пріоритет при встановленні фактичної тривалості перебування особи у зоні відчуження.
За таких обставин встановлені у справі фактичні дані свідчать про виконання позивачем робіт у межах одного неповного календарного місяця, а відтак правовідносини підлягають регулюванню підпунктом 4 пункту 3 Порядку № 1210, який передбачає обчислення пенсії виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час із відповідним перерахунком середньомісячного заробітку.
Натомість суд першої інстанції, не встановивши належними доказами тривалість роботи позивача у зоні відчуження понад один календарний місяць, фактично застосував інший спосіб обчислення пенсії, передбачений підпунктом 3 пункту 3 Порядку № 1210, чим неправильно застосував норми матеріального права та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії.
Застосування різних підпунктів пункту 3 Порядку № 1210 залежить виключно від документально підтвердженої тривалості роботи у зоні відчуження. Розширене тлумачення цієї норми та віднесення особи до іншої категорії лише на підставі розрахункових даних пенсійної справи призводить до довільного визначення способу обчислення пенсії, що суперечить принципу правової визначеності та однакового застосування законодавства у сфері соціального забезпечення.
Тому рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 05 січня 2024 року № 922330117449 є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з частиною другою статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Вирішуючи питання щодо правильного виконання рішення суду в частині зобов`язального характеру, колегія суддів звертає увагу на наступне .
Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії є ГУ ПФУ в Запорізькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав відповідну заяву.
Таким чином, саме ГУ ПФУ в Запорізькій області слід зобов`язати здійснити перерахунок пенсії.
ГУ ПФУ у Київській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року скасувати, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05 січня 2024 року № 922330117449;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року перерахунок та виплатити пенсію, виходячи з заробітної плати в сумі 519, 20 крб., одержану за роботу в зоні ЧАЕС з 10 лютого 1987 року по 28 лютого 1987 року та з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.