Справа № 686/18146/25 
Провадження № 2/673/97/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
"23" березня 2026 р. м. Деражня 

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі: 
головуючої судді - Грицишиної Л.В.
з участю:
секретаря судового засідання - Осієвської Н.В.,
розглянувши в м. Деражня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
в с т а н о в и в:
14 серпня 2025 року від Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі – ТОВ «ФК «Ейс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку було передано для розгляду у Деражнянський районний суд Хмельницької області за підсудністю. 
В позові ТОВ «ФК «Ейс» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року в розмірі 51 502 грн. 56 коп., з яких: 11 689 грн. 20 коп. – заборгованість по кредиту, 39 813 грн. 36 коп. – заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, а також понесені витрати по справі на сплату судового збору та правову допомогу.
В обґрунтування заявленого позову вказує, що 15.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , було укладено договір кредитної лінії №588301241 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами цього кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом в розмірі 14 500 грн. Перший транш – 14 500 грн., який надається одразу після укладення договору. Строк дисконтного періоду становив 8 днів з можливістю його продовження за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Процентна ставка - 0,37 % від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 53 грн. 65 коп.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Також 28.11.2019, 31.12.2021, 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» були укладені додаткові угоди, якими продовжувався термін дії Договору факторингу №28/1118-01, відповідно до умов яких перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на загальну суму 31 298 грн. 84 коп. за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року. 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. 03.08.2021 та 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» були укладені додаткові угоди до Договору факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на загальну суму 51 502 грн. 56 коп. за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року.
В подальшому, 29.05.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, за результатами якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».
Оскільки відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року, тому ТОВ «ФК «Ейс» звернулось за захистом своїх прав до суду. 
Ухвалою судді Ягодіної Т.В. від 19.08.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 
За результатами протоколу повторного авторозподілу судових справ від 16.01.2026р., справа передана на розгляд судді Грицишиній Л.В.
Ухвалою судді від 21.01.2026 року справу прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправки рекомендованих повідомлень за зареєстрованим місцем його проживання та розміщенням на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про його виклик. Відзиву на позов не подав, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
За ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, згідно ст.281 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №588301241. 
За умовами цього кредитного договору ОСОБА_1 відповідно до п.1.1, 1.3. Договору отримав кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом в розмірі 14 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування у відповідності до умов договору. Кредитодавець надав позичальнику перший транш за договором в сумі 14 500 грн. одразу після укладення договору. Згідно п.1.7. Договору кредитна лінія надається строком на 8 днів від дати отримання позичальником першого траншу (строк Дисконтного періоду). Сторони погодили, що встановлений в п.1.7. Договору строк Дисконтного періоду та відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду (п.1.8. Договору). Відповідно до п.1.9. Договору, користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які згідно п.1.9.1. Договору нараховуються виключно на період строку визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 135,05 (сто тридцять п`ять цілих п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,37 процента від суми Кредиту за кожний день користування ним.
ОСОБА_1 зобов`язався повернути кошти, а також сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Із договору кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з публічною пропозицією ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на укладення договору, тарифами банку, строком кредитування, підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV52ЕХ2 та надав ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 , на яку Товариство перерахувало грошові кошти в сумі 14 500 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Тобто, Товариство свої зобов`язання за кредитним договором, виконало в повному обсязі.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Також 28.11.2019, 31.12.2021, 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» були укладені додаткові угоди, якими продовжувався термін дії Договору факторингу №28/1118-01, відповідно до умов яких перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на загальну суму 31 298 грн. 84 коп. за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року. 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. 03.08.2021 та 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» були укладені додаткові угоди до Договору факторингу №05/0820-01 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на загальну суму 51 502 грн. 56 коп. за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року.
В подальшому, 29.05.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, за результатами якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».
Таким чином, ТОВ «ФК «Ейс» правомірно набуло право вимоги за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання договору кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року свідчить про те, що ОСОБА_1 усі умови цілком зрозумів і своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Вищевказаний договір кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року підписаний відповідачем електронним підписом, а наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19).
Отже, вказаний договір кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року, підписаний сторонами є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 15.09.2021 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування коштами.
Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивачем надано в матеріали справи виписку з особового рахунку за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року, з якої вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 51 502 грн. 56 коп. з яких: 11 689 грн. 20 коп. – заборгованість за сумою кредиту, 39 813 грн. 36 коп. – заборгованість за процентами.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, судом враховується правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. 
В п.54 вказаної Постанови, Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Як вбачається з п.1.7. наявного у матеріалах справи договору кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021, кредитна лінія надається строком 8 днів від дати отримання позичальником першого траншу (строк Дисконтного періоду), тобто до 23.09.2021 року. 
У п.1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7. Договору строк Дисконтного періоду та відповідно, строк надання Кредитної лінії, може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що ОСОБА_1 у межах Дисконтного періоду, а саме 23.09.2021 року, здійснив часткове виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, сплативши нараховані проценти у сумі 429 грн. 20 коп., а також здійснив оплату у розмірі 2 810 грн. 80 коп. на рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Вказані дії свідчать про часткове виконання зобов`язань за кредитним договором, однак самі по собі не є достатніми для продовження строку Дисконтного періоду у відповідності до п. 1.8. Договору.
Натомість, із долучених позивачем матеріалів, зокрема із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій з метою продовження Дисконтного періоду у порядку, передбаченому п. 1.8. Договору. Інших доказів, які б підтверджували факт активації позичальником функції продовження строку Дисконтного періоду матеріали справи не містять. За таких обставин у суду відсутні правові підстави вважати, що строк Дисконтного періоду був продовжений у встановленому договором порядку.
У п.1.9. Договору зазначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які згідно п.1.9.1. Договору нараховуються виключно на період строку визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 135,05 (сто тридцять п`ять цілих п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,37 процента від суми Кредиту за кожний день користування ним. 
Відтак, обґрунтованим є нарахування процентів за договором кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року за період з 15.09.2021 року по 23.09.2021 року (закінчення Дисконтного періоду) в розмірі 429 грн. 20 коп. за процентною ставкою 0,37 % на добу (14 500*0,37%: 100%*8=429,20 де 14 500 - сума наданого кредиту, 0,37 % процентна ставка на добу, 8 - кількість днів користування коштами).
Водночас судом враховується наданий позивачем доказ щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , згідно якого вбачається, що відповідач здійснив сплату нарахований процентів у сумі 429 грн. 20 коп. та 2 810 грн. 80 коп. на рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту
Отже, враховуючи, що після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання, вимоги позивача про стягнення процентів у розмірі 39 813 грн. 36 коп., нарахованих після закінчення строку дії Договору, суд вважає безпідставними. 
Таким чином, з урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до частковому задоволенню в сумі 11 689 грн. 20 коп., що включає суму основної заборгованості.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2025 року між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» був укладений договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 а також додаткова угода №25770502426 від 30.05.2025 року до договору.
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 7 000 грн. 
Однак, враховуючи, часткове задоволення позовних вимог, суд, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, прийшов до висновку, що з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 588 грн. 74 коп. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 549 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 81, 142, 263-265, 268, 279, 280-282, 352, 354, 355, ЦПК України, суд-
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №588301241 від 15.09.2021 року в розмірі 11 689 грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 549 грн. 80 коп. судового збору та 1 588 грн. 74 коп. витрат на професійну правничу допомогу. 
В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місце знаходження:вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005 м. Київ 02175, код в ЄДРПОУ: 42986956; Рахунок: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Текст рішення складено 25.03.2026 року.

Суддя:	  	Л.  В.  Грицишина