Справа № 420/3896/26 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати дії протиправними та скасувати рішення від 27.01.2026 (вих. № 170105/2-83) Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (ЄДРПОУ 36290160), про відмову у видачі довідки про взяття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на облік внутрішньо переміщених осіб. 
- Зобов`язати Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (ЄДРПОУ 36290160) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб та задовольнити її.
- зобов`язати Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (ЄДРПОУ 36290160) видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб.
- Стягнути за рахунок бюджетних коштів (асигнувань) відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 13.01.2026 до Управління соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради подано заяву про взяття його на облік внутрішньо переміщених осіб. Рішенням Управління соціального захисту населення в Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 27.01.2026 (вих. № 170105/2-83) відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Позивач вважає вказане рішення незаконним, необгрунтованим та протиправним. До навчання у вищому учбовому закладі позивач мав місце реєстрації АДРЕСА_1 , в період навчання в Національному університеті "Одеська юридична академія" отримав нове місце реєстрації за місцем розташування гуртожитку університету. В 2014 році на території Донецької області почали відбуватись бойові дії, у зв`язку із чим, після закінчення університету та отримання повної вищої освіти, у 2018 році позивачем прийнято рішення не повертатись додому, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та тимчасової окупації, оскільки саме місто Світлодарськ було лінією розмежування фронту з представниками країни агресора та на той час та вже відбувались активні бойові дії. Позивач вступив на службу до Національної поліції України, для отримання офіційного місця реєстрації позивач зареєструвався в місті Одесі, а саме в Комунальній установі "Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання", за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 7. На підставі п. 5 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" позивач вважає, що має право на отримання довідки внутрішньо переміщеної особи, оскільки він не бажав повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені у статті 1 цього Закону. Також звертає увагу суду на те, що Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" не встановлює строку давності для подачі заяви внутрішньо переміщеної особи. У відповідності до ст. 1 та п. 5 ст. 4 Закону № 1706-УІІ, позивач вважає, що має право на відповідні гарантії з боку держави та на отримання довідки відповідно до положень Закону. Незважаючи на чіткі норми Закону, рішення Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 27.01.2026 (вих. № 170105/2-83) про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, носить суто формальний, інформативний характер та не свідчить про прийняття рішення по суті порушеного питання, а отже, рішення підлягає скасуванню.
Ухвалою від 18.02.2026 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 12.03.2026.
02.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому повідомив, що відповідно до Положення про Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого наказом директора Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління є територіальним структурним підрозділом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - Департамент) без права юридичної особи. Управління підпорядковується директору Департаменту. Координує діяльність управління директор Департаменту. Тому належним відповідачем у даній справі слід вважати Департамент.
Щодо позовних вимог заперечує з посиланням на те, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо перемішеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Тобто, визначальне значення для надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є проживання її на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", оскільки внаслідок цих обставин така особа змушена залишити своє місце проживання. Згідно з пунктом 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі - Порядок - №509), студенти, які здобували певний освітньо-кваліфікаційний рівень і мали реєстрацію місця проживання в гуртожитках, після зняття з реєстрації мають право на отримання довідки, якщо вони не бажають повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені в статті 1 Закону. Після зняття з реєстрації з гуртожитку у 2018 році ОСОБА_1 із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та видачу довідки не звертався. 11.04.2018 позивач зареєструвався за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого (Кіри Муратової), 7.
Пунктом 2 Порядку №509 встановлено, що починаючи з 1 серпня 2023 на отримання довідки мають право особи, які залишили або покинули своє місце проживання у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, та перемістилися з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, а також особи, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) житлове приміщення.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, датою початку бойових дій у м. Світлодарськ, Донецької області є 20.05.2022. Оскільки позивач з 2012 року проживає та працює у місті Одесі та момент виникнення обставин, зазначених у статті 1 Закону не переміщався з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, Управлінням було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у видачі довідки.
07.03.2026 позивач подав відповідь на відзив, в якій послався на п. 5 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", та зазначив, що він, як студент Національного університету "Одеська юридична академія", та мав реєстрацію місця проживання в гуртожитку, після зняття з реєстрації мав право на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у випадку, якщо не бажає повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені у статті 1 цього Закону. Після закінчення навчання позивач змінив місце реєстрації з гуртожитку на адресу комунальної установи "Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання", фактично це офіційне місце реєстрації осіб, які не мають особистого житла на території України. Закон "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" не встановлює строку звернення за отриманням статусу ВПО, та не передбачає втрату такого права у разі не звернення в конкретний строк.
Посилання відповідача на дату початку бойових дій у м. Світлодарськ 20.05.2022 позивач вважає юридично помилковим, оскільки збройний конфлікт на території Донецької області триває з 2014 року, закон не обмежує поняття внутрішнього переміщення лише 2022 роком. Обставини збройного конфлікту існували задовго до формального включення території до оновленого переліку 2022 року. Місто Світлодарськ розташоване в Бахмутському районі Донецької області та входило до основних місць бойових зіткнень, що мало початок ще у 2015 році. Рішення позивача не повертатись до м. Світлодарськ після завершення навчання у 2018 році обумовлено саме бойовими діями. Враховуючи чинні нормативно-правові акти, якими регулюється порядок видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, встановлено наступне: якщо в Законі немає заборони видачі довідки - то позивач не має дискреції відмовляти з підстав, не передбачених Законом, оскільки рішення територіального органу УСЗН про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб прийняте без достатнього правового обгрунтування.
В судове засідання 12.03.2026 позивач прибув, просить задовольнити позов. Представник відповідача проти позову заперечував, просить відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до ч.4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. 
Тому суб`єкт владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції та не є юридичною особою, може бути відповідачем в адміністративному суді. З урахуванням думок представників сторін суд не вбачає підстав заміни відповідача на Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи позивача та представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд вирішив подальший розгляд справи здійснити в письмовому провадженні.
Судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 народився у Донецькій області у 1995 році, місце реєстрації АДРЕСА_1 . Після отримання загальної середньої освіти у 2012 році вступив на навчання до Національного університету "Одеська юридична академія". З реєстрації у м. Світлодарськ знятий 23.08.2012. На період навчання 2012-2018 рр. був зареєстрований в гуртожитку Національного університету "Одеська юридична академія", який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, буд. 8.
Після закінчення університету та отримання повної вищої освіти, у 2017 - 2018 роках позивач прийняв рішення не повертатись додому, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та тимчасової окупації, оскільки місто Світлодарськ було лінією розмежування фронту з представниками країни агресора та на той час та вже відбувались активні бойові дії. 
Позивач для подальшого рацевлаштування отримав офіційне місце реєстрації в Комунальній установі "Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання", за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 7, про що є відмітка у паспорті позивача.
13.01.2026 до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради позивачем подано заяву про взяття його на облік внутрішньо переміщених осіб за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 . 
Рішенням Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 27.01.2026 (вих. № 170105/2-83) відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб з посиланням на відсутність обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".
Позивач вважає, що дії Управління соціального захисту населення в Київському районі є протиправними, а рішення незаконним, винесеним з грубим порушенням законодавства України а саме ст.1, ст.2, ст.4, ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII, який на час виникнення спірних правовідносин діяв у редакції від 04.04.2025.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у ч.1 цієї статті.
Облік внутрішньо переміщених осіб регламентує ст.4 Закону № 1706-VII.
Згідно ч.ч.1-4 ст.4 Закону №1706-VIІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.
Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).
Заява підписується заявником або особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому цієї частини, яка дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних та персональних даних особи, від імені якої подається заява.
Згідно з ч.5 ст.4 Закону № 1706-VII студенти, які здобували певний освітньо-кваліфікаційний рівень та мали реєстрацію місця проживання в гуртожитках, після зняття з реєстрації мають право на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у випадку, якщо не бажають повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені у ст. 1 цього Закону.
Згідно абз.1-3 ч.7 ст.4 Закону №1706-VIІ разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.
У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.
У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).
Підстави для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи визначає ч.10 ст.4 Закону № 1706-VII.
Так, заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;
4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.
Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.
Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи передбачено Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року (далі - Порядок №509).
Згідно з абз.2 п.1 Порядку № 509 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до абз.1 п. 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад..
Відповідно до абз.9 та 10 Пункту 2 Порядку№509 на отримання довідки мають право також студенти, учні професійно-технічних навчальних закладів, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.
Студенти, які здобували певний освітньо-кваліфікаційний рівень і мали реєстрацію місця проживання в гуртожитках, після зняття з реєстрації мають право на отримання довідки, якщо вони не бажають повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені в статті 1 Закону.
Згідно п.4 Порядку №509 у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).
Підстави для відмови у видачі довідки визначає п.8 Порядку № 509. Ці підстави є аналогічними тим, що визначені ч.10 ст.4 Закону № 1706-VII.
Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абз.2 п. 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.
Системний аналіз зазначених вище норм права свідчить, що для отримання довідки особі слід подати заяву встановленої форми, а також документ, що посвідчує особу заявника, його громадянство (чи інший документ, який підтверджує особливий статус). Для цього необхідно звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання. Повнолітні та неповнолітні особи з заявою звертаються особисто. Форму заяви затверджує Мінсоцполітики. Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік.
Отже, з урахуванням вищезазначених норм законодавства, вбачається, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст.1 Закону №1706-VIІ, на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.
Водночас, відповідачем відмовлено позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з тим, що позивач з 2012 року проживає та працює у місті Одесі та момент виникнення обставин, зазначених у статті 1 Закону, не переміщався з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією. 
Частиною першою статті 4 Закону № 1706-УІІ визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 з усіма змінами та доповненнями, в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, встановлено, що, починаючи з 19.05.2022 Світлодарська міська територіальна громада окупована представниками країни агресора, окрім цього, місто з 2015 року перебувало на лінії бойових зіткнень, що супроводжувались порушенням норм міжнародного права представниками країни агресора.
На підставі п. 5 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб": студенти, які здобували певний освітньо- кваліфікаційний ступінь, мали реєстрацію місця проживання в гуртожитках, після зняття з реєстрації, мають право на отримання довідки внутрішньо переміщеної особи, якщо вони не бажають повернутися до попереднього місця проживання через обставини, зазначені у статті 1 цього Закону.
Вказана норма Закону не прив`язана до дати закінчення навчання, вона не обмежена строком дії .
Позивач закінчив навчання та знявся з тимчасової реєстрації у гуртожитку 10.04.2018, не бажав повертатись до м. Світлодарськ, що розташоване в Бахмутському районі Донецької області, яке входило до основних місць бойових зіткнень "Світлодарської дуги", що мало свій початок ще у 2015 році. Світлодарська дуга - це стратегічно важлива лінія оборони та ділянка фронту на Донеччині, що утворилася на початку 2015 року після відходу українських сил з Дебальцевого. Ця ділянка охоплює район міста Світлодарськ, включає Луганське, Троїцьке та впирається у Вуглегірське водосховище, ставши місцем запеклих боїв під час війни на сході України. У травні 2022 року м. Світлодарськ було окуповано під час повномасштабного вторгнення РФ.
Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що після зняття з реєстрації з гуртожитку у 2018 році ОСОБА_1 із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та отримання довідки не звертався. Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" не встановлює строку давності для подачі заяви внутрішньо переміщеної особи, право на отримання довідки ВПО є похідним від факту вимушеного переміщення. Оскільки законодавством не передбачено втрату права на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб у зв`язку з не зверненням у 2018 році, відповідач фактично самостійно встановлює додаткову умову, яка не передбачена нормативно-правовими актами.
Також суд приймає до уваги, що реєстрація позивача за місцем знаходження Комунальної установи "Одеський міський центр реінтеграції осіб без визначеного місця проживання", не дає підстав вважати це офіційною адресою житла, де фізична особа проживає, а є офіційним місцем реєстрації осіб, які не мають особистого житла на території нашої країни.
Крім того, п. 3 Порядку № 509 передбачено, що як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають/не перебувають. 
Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 з 2012 року проживає в Одесі і у 2022 році не переміщувався. Однак, Закон не визначає внутрішньо переміщену особу як особу, яка була змушена залишити місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту. Рішення позивача не повертатися до м. Світлодарськ після завершення навчання у 2018 році було обумовлене саме бойовими діями. Переміщення у розумінні Закону - це не лише фізичний виїзд у день початку бойових дій, а вимушене залишення території або неповернення через конфлікт.
Визначення категорії "внутрішньо переміщена особа" - це особа, яка: - перебуває на території України на законних підставах; - має право на постійне проживання в Україні; - була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
При цьому, реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, держава зобов`язана гарантувати громадянам право на соціальний захист, а обмеження цього права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 підпадає під ознаки, наведенні у статті 1 Закону №1706-VIІ, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи.
Також, оцінюючи обґрунтованість спірного рішення відповідача, про відмову у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, суд виходить із того, що відповідне рішення має прийматися на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час розгляду його прийняття, а відмова має відповідати вимогам Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.01.2026 прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та непропорційно, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких він спрямований, а тому підлягає скасуванню. 
Щодо способу захисту прав позивача, суд вважає належним способом саме зобов`язати Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради взяти на облік як внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та видати йому довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб. Враховуючи чинні нормативно-правові акти, якими регулюється порядок видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, встановлено наступне: якщо в Законі немає заборони видачі довідки - то відповідач не має дискреції відмовляти з підстав, не передбачених Законом, оскільки рішення територіального органу УСЗН про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб прийняте без достатнього правового обгрунтування. Відповідач у даному випадку не наділений дискреційними повноваженнями щодо оцінки доцільності видачі довідки, оскільки за наявності визначених Законом умов він зобов`язаний її видати.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Позивачу відшкодовуються витрати по сплаті судового збору за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України , суд
ВИРІШИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення від 27.01.2026 (вих. № 170105/2-83) Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову у видачі довідки про взяття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на облік внутрішньо переміщених осіб.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (ЄДРПОУ 36290160) взяти на облік як внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та видати йому довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1331 грн. 20 коп. (тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення підписаний 30.03.2026.
Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА