Справа №442/907/25 
Провадження №2/442/55/2026 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої - судді Грицай М.М., секретар судового засідання - Антоненко В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю,
в с т а н о в и в :

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2026 позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 482802,80 грн грошової компенсації 1/2 вартості транспортного засобу марки Mercedes-Benz GL 350, 2011 року випуску; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4828,03 грн сплаченого судового збору.
27.01.2026 на розгляд суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення судом додаткового рішення про стягнення з відповідача на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу. Заяву мотивує тим, що при подачі позову зазначила орієнтовний розмір витрат на правову допомогу - 40000 грн. 13.09.2023 між нею та Адвокатським об`єднанням "Сенатор" укладено договір доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги (правової допомоги). Останнім надано послуги, що підтверджується Актом прийняття-передачі наданих послуг №1 від 22.01.2026. Загальна вартість витрат на правову допомогу становить 40900 грн. Зважаючи на вказане, просить суд стягнути з відповідача вказані судові витрати.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Шемеляк Г.Т. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що договір доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги (правової допомоги) від 13.09.2023 не містить умов щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, а також порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару, що само по собі може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат. Жодного платіжного документу про перерахунок ОСОБА_1 грошових коштів за надані послуги на підставі договору на розрахунковий рахунок АО «Сенатор» не надано. Опис наданих відповідачу послуг та акт виконаних робіт не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, рішення ухвалено не в користь відповідача, сума адвокатських витрат у розмірі 40900 грн не відповідає критеріям розумності, реальності, співмірності та справедливості. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 40900 грн.
У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Рісний М.Б. подав клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача, просить таку задоволити в повному обсязі.
Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат АО "Сенатор" Рісний М.Б. 13.09.2023 між позивачем та АО "Сенатор" укладено договір доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги (правової допомоги). 05.03.2025 позивачу видано Ордер про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Рісним М.Б. АО "Сенатор" у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області на підставі договору про надання правової допомоги від 13.09.2023. 
Згідно Акту про надання правової допомоги (приймання наданих послуг) №1 від 22.01.2026, АО "Сенатор" надало Миджин О.І. правову допомогу (юридичні послуги) загальною вартістю 40900 грн. Адвокатським об`єднанням надано клієнту наступні послуги: підготовка позовної заяви - 15000 грн, підготовка заяви про усунення недоліків - 1500 грн, підготовка заперечення проти прийняття зустрічного позову - 5000 грн, підготовка відзиву на зустрічний позов - 8000 грн, підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 24.04.2025 - 300 грн, підготовка клопотання про відкладення судового засідання від 09.07.2025 - 300 грн, підготовка клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника від 27.10.2025 - 300 грн, підготовка клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 05.03.2025, 21.03.2025, 28.04.2025, 20.05.2025, 17.06.2025, 12.09.2025, 16.10.2025, 07.11.2025, 11.12.2025, 19.12.2025 - 3000 грн, участь в судових засіданнях 23.04.2025, 10.06.2025, 21.01.2026 - 6000 грн, підготовка від імені клієнта заяви про ухвалення додаткового рішення та відшкодування витрат на правову допомогу - 1500 грн; разом - 40900 грн. Відповідно до п. 7 договору обсяг та вартість виконаних за даним договором доручень фіксується в акті, що підписується сторонами або їх повноважними представниками.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Надані позивачем документи містять розрахунок витрат на правничу допомогу та дозволяють встановити обсяг наданої правничої допомоги.
Надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом АО «Сенатор» Рісним М.Б. підтверджено матеріалами справи. 
Суд вважає безпідставними посилання сторони відповідача на ненадання позивачем доказів оплати витрат на правничу допомогу, оскільки відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Разом з тим, суд не може погодитися із розміром 40900 грн відшкодування витрат на правничу допомогу.
Суд враховує, що адвокатом подавалися ряд документів, у тому числі заява про усунення недоліків, заперечення на зустрічну позовну заяву, відзив на зустрічну позовну заяву, клопотання, заяви, заява про ухвалення додаткового рішення тощо. Також адвокат приймав участь у чотирьох судових засіданнях. З клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції вбачається, що в тексті таких лише змінювалися дати судових засідань. До того ж, так як представник позивача брав участь у всіх судових засіданнях через відеоконференцзв`язок, достатньо було подання одного клопотання про його участь у судових засіданнях у режимі відеоконференцзв`язку.
Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для позивача, вимоги пропорційності та розумності, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 25000 грн.
Зважаючи на вказане, заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу адвоката в розімірі 40900 грн підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення виготовлено 12.02.2026.

Суддя М.М. Грицай