Єдиний унікальний номер №943/1572/25 
Провадження №1-кп/943/79/2026 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року 
м. Буськ Львівської області
Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
за участю:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025141210000343 від 24 липня 2025 року року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Буськ Буського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого монтажником в ТОВ «Рек сек`юріті», з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, пільг не має, раніше не судимого, —
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2025 року блтзько 11 години 15 хвилин інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 та дільничним офіцером поліції сектору превенції відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 під час перебування поблизу м. Буськ Золочівського району Львівської області та виконання своїх службових обов`язків, що полягали у патрулюванні території обслуговування з метою вивчення та аналізу оперативної обстановки на закріпленій за ними поліцейській дільниці, а також в безпосередньому виявленні та припиненні особисто виявлених кримінальних та адмінстративних правопорушень, застосовуючи передбачені законодавством права і повноваження, керуючись при цьому ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», було виявлено та зупинено мотоцикл марки ASIX XB-83 сірого кольору без номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_4 , який здійснював рух без одягненого захисного мотоциклетного шолома, чим порушив вимоги пункту 2.3. підпункту «г» ПДР України, що застверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.
В подальшому, 24.07.2025 приблизно з 11:30 по 11:31, ОСОБА_4 перебуваючи на ділянці дороги сполученням Буськ-с.Побужани Золочівського району Львівської області, усвідомлюючи, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності, а працівники поліції є службовими особами, уповноваженими на складання протоколу про адміністративні правопорушення, діючи з прямим умислом, маючи на меті уникнення адміністративної відповідальності, незважаючи на попередження працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за пропозицію чи надання неправомірної вигоди службовій особі, зпропонував поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанту поліції ОСОБА_5 та дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду, а об 11:32 год поклав на передню панель службового автомобіля грошові кошти в сумі 4000 гривень, за не вчинення відносно нього працівниками поліції, які згідно вимог ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, дій з використанням наданого службового становища, а саме не складення протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП після чого, вказані злочинні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, шляхом виклику на місце події слідчо-оперативної групи Золочівського РВП ГУНП у Львівській області.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 24.07.2025 року, їхав своїм мотоциклом без мотошолому. Його зупинили працівники поліції і повідомили, що будуть складати адміністративні протоколи. Відтак, вирішив, що краще буде домовитись з працівниками поліції, надавши їм неправомірну вигоду. Дуже шкодує про вчинене. Щиро кається у вчиненому. Просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинуваченим не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Таким чином, проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення, покази самого обвинуваченого, суд вважає доведеним факт у пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Обставини, що пом`якшують покарання, судом встановлено щире каяття.
Обставин, які б обтяжували відповідальність судом не встановлено.
Згідно ст. 12 КК України вчинений злочин класифікується як нетяжкий. 
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з принципу індивідуалізації покарання судом враховується, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується виключно позитивно, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. 
Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь скоєного злочину, дані про особу винного, який характеризується за місцем проживання виключно позитивно, щире каяття.
З урахуванням особи обвинуваченого, характеризуючих даних про особу винного, пом`якшуючої вину обставину та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у вигляді штрафу, передбачених санкцією ч. 1 ст. 369 КК України.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2025 на грошові кошти– скасувати.
Згідно з частиною 9 статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне долю речових доказів у вигляді грошових коштів, а саме: грошових коштів в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень, які зберігаються у Львівській філії АТ КБ «Приватбанк», на підставі статтей 96-1 та 96-2 КК України,- застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність Держави.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 369 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2025 року на грошові кошти– скасувати.
На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України грошові кошти в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень (8 (вісім) купюр номіналом по 500 (п`ятсот) гривень), а саме: купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕБ № 9190239; купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕВ № 2992355; купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером АК № 9452558, купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЄЗ № 2719179, купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЕЕ № 9117387, купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ЗГ № 8519452, купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером ГЛ № 1230760, купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень із серійним номером КД № 8713411, які зберігаються у Західній ГРУ АТ КБ «Приватбанк» - в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність 
ОСОБА_7 носії інформації –два DVD-R диски, торгівельної марки AXENT із відеозаписами, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя 	ОСОБА_1