ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/23915/24 пров. № А/857/9761/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Гуляка В. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №380/23915/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Качур Р.П., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 28.02.2025 ),-
В С Т А Н О В И В :
ФОП ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (далі відповідач-2) про визнання протиправними та скасування рішень ДПС України (відповідач 2) за результатами розгляду скарг щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 06.11.2024 року № 68873/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68823/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68866/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68833/2442107351/2, що були прийняті за результатами розгляду скарги на рішення комісії ГУ ДПС у Львівській області, яка прийняла рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 1956954/2442107351 від 24.10.2024 відповідно;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні № 2 від 21.08.2024 року на суму 199584,00 грн, в т.ч. ПДВ 33264,00 грн, № 3 від 26.08.2024 року на суму 184800,00 грн, в т.ч. ПДВ 30800,00 грн, № 2 від 09.09.2024 року на суму 177312,00 грн, в т.ч. ПДВ 29552,00 грн, № 4 від 30.08.2024 року на суму 173400,00 грн, в т.ч. ПДВ 28900,00 грн.
В обґрунтування звернення до суду із цим позовом зазначив, що позивачем виписано та надіслано на реєстрацію відповідачу-1 податкові накладні: № 2 від 21.08.2024 року на суму 199584,00 грн, в т.ч. ПДВ 33264,00 грн, № 3 від 26.08.2024 року на суму 184800,00 грн, в т.ч. ПДВ 30800,00 грн, № 2 від 09.09.2024 року на суму 177312,00 грн, в т.ч. ПДВ 29552,00 грн, № 4 від 30.08.2024 року на суму 173400,00 грн, в т.ч. ПДВ 28900,00 грн. Проте, відповідачем зупинено реєстрацію таких податкових накладних та розрахунків коригування відповідно до наступних квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригувань кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 9247579564 від 21.08.2024, № 9247622691 від 27.08.2024, № 9266806839 від 12.09.2024, № 9265907733 від 12.09.2024. Повідомив, що не погоджуючись з такими діями відповідача 1 позивач подав до комісії регіонального рівня письмові пояснення з підтверджуючими документами (згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку № 520 письмові пояснення № 7 від 29.10.2024; № 4 від 09.10.2024; № 6 від 09.10.2024; № 5 від 09.10.2024 та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів). Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 11956954/2442107351 від 24.10.2024. Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку/ часткове ненадання письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку. Вказав, що Комісія ГУ ДПС у Львівській області, незважаючи на надіслані позивачем повідомлення та додані до них первинні документи, прийняла оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, без зазначення мотивів неврахування поданих позивачем документів. Стверджує, що які саме документи було враховано, а які ні, в рішенні комісії не зазначено. Вказав, що не погоджуючись з вказаним рішенням комісії регіонального рівня позивач звернувся з скаргою № 10 від 30.10.2024, № 8 від 30.10.2024; № 11 від 30.10.2024; № 9 від 30.10.2024 до відповідача-2, який прийняв рішення, що оскаржуються, яким залишив скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін, з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання /придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи) ,у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Вважає, що у відповідача-1 та відповідача-2 відсутні підстави для відмови в реєстрації наведених вище податкових накладних, оскільки позивачем дотримано порядок їх виписки, дотримано порядок надання додаткових документів для їх реєстрації та надано всі необхідні документи. З урахуванням наведеного просив позов задовольнити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що для повного відновлення прав позивача необхідно скасувати саме рішення ДПС України, що призведе до автоматичного скасування рішень ГУ ДПС у Львівській області. 
Вважає, що суд першої інстанції не врахував похідний характер рішень ГУ ДПС у Львівській області та ДПС України та не проаналізував взаємозв`язок рішень двох рівнів контролюючих органів. 
Зазначає, що у випадках, коли комісія регіонального рівня відмовляє у реєстрації податкової накладної, а комісія Державної податкової служби України (ДПС України) залишає це рішення без змін, судова практика підтверджує, що відповідачем у таких справах є саме ДПС України. Верховний Суд України теж дотримується позиції, що належним відповідачем є орган, який прийняв остаточне рішення за результатами адміністративного оскарження. Зокрема, до прикладу, Постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 240/3906/19, Постанова Верховного Суду від 5 січня 2021 року у справі № 640/11321/20, Постанова Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 826/12108/18 тощо.
Отже, суди визнають ДПС України належним відповідачем у справах щодо оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, особливо коли рішення комісії регіонального рівня було підтримано комісією центрального рівня.
У ситуації, коли комісія регіонального рівня відмовила у реєстрації податкової накладної, а комісія Державної податкової служби України (ДПС України) залишила це рішення без змін, належним відповідачем при зверненні до суду є ДПС України, оскільки якщо ДПС України залишає рішення комісії регіонального рівня без змін, то саме вона стає суб`єктом, який прийняв остаточне рішення у справі.
Зауважує, що позивач у прохальній частині чітко посилався на рішення ГУ ДПС у Львівській області, як на підставу прийняття рішень ДПС України, однак ці аргументи судом не були оцінені, що свідчить про те, що суд не здійснив повного судового розгляду, що є порушенням ч. 2 ст. 2 КАС України.
Крім цього, апелянт вказує на те, що в надісланих позивачу квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган не вказав конкретного переліку документів, які зобов`язаний надати платник податків та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, а позивач на власний розсуд надав документи, яких на його думку було достатньо для підтвердження реального здійснення господарської операції. Як наслідок, через помилковий висновок суду, останнім не застосовано норми матеріального права щодо реєстрації податкових накладних, які підлягали застосуванню та неправильно вирішено справу. Зауважує, що контролюючому органу та суду були надані усі необхідні пояснення та первинні документи з метою усунення причин зупинення реєстрації податкової накладної та прийняття рішення про її реєстрацію в ЄРПН, проте такі документи не взяті до уваги. Усі наведені вище господарські операції, по яких виписувались податкові накладні у повному обсязі відображені у бухгалтерському обліку.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з такого реєстру, наявним у справі.
Згідно з відомостями, які містять у вищевказаному витязі, позивач з січня 2010 року передбачує на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області як платник податків та платник єдиного податку.
На виконання п.п.201.16.2. п.201.16. ст.201 ПК України позивачем подано на реєстрацію податкові накладні № 2 від 21.08.2024 року на суму 199584,00 грн, в т.ч. ПДВ 33264,00 грн, № 3 від 26.08.2024 року на суму 184800,00 грн, в т.ч. ПДВ 30800,00 грн, № 2 від 09.09.2024 року на суму 177312,00 грн, в т.ч. ПДВ 29552,00 грн, № 4 від 30.08.2024 року на суму 173400,00 грн, в т.ч. ПДВ 28900,00 грн.
Рішеннями Комісії Головного управління ДПС в Львівській області від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 11956954/2442107351 від 24.10.2024 відмовлено у реєстрації вищевказаних податкових накладних з підстав ненадання платником податку/частковим ненаданням письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.
Не погодившись з оскаржуваними рішеннями, позивач оскаржив такі до ДПС України.
Рішенням ДПС України від 06.11.2024 року № 68873/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68823/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68866/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68833/2442107351/2 у задоволенні скарг позивача відмовлено, оскаржені рішення залишено без змін.
Не погодившись з рішеннями ДПС України від 06.11.2024 року № 68873/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68823/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68866/2442107351/2; від 06.11.2024 року № 68833/2442107351/2 та вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскарженими рішеннями, відповідачем-2 не було здійснено жодних дій щодо відмови позивачу в реєстрації спірних податкових накладних, оскільки позивачу фактично відмовлено в реєстрації податкових накладних № 2 від 21.08.2024 року, № 3 від 26.08.2024 року, № 2 від 09.09.2024 року, № 4 від 30.08.2024 року рішеннями Комісії Головного управління ДПС в Львівській області від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 11956954/2442107351 від 24.10.2024, які в свою чергу, не оскаржуються позивачем.
Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів та послуг місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з приписами пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування ( п. 13 Порядку № 1246)..
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 4 Порядку №1165).
Відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Пунктом 11 Порядку № 1165 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Таким чином, у разі зупинення реєстрації податкової накладної, платнику податків надається можливість надати документи на спростування наявних у податкового органу сумнівів, пов`язаних з господарською операцією.
Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту Реєстр) визначає наказу Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Порядок № 520).
Пунктом 2 Порядку № 520 встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку на додану вартість (далі - платник податку) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «;Про електронні довірчі послуги» (пункт 3).
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.
Письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги» (пункт 7 Порядку № 520).
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9 Порядку № 520).
Згідно з пунктом 10 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.
Отже, аналіз норм Порядку № 520 дає підстави для висновку, що саме комісією регіонального рівня, якою у спірному випадку є комісія Головного управління ДПС у Львівській області, вживаються дії щодо прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Лише після отримання такого рішення у відповідності до Порядку № 1165 комісія центрального рівня - ДПС України, набуває повноважень щодо прийняття зі свого боку іншого рішення в порядку адміністративного оскарження.
Як уже зазначалось вище та встановлено судом, Комісією Головного управління ДПС у Львівській області (комісією регіонального рівня) було прийнято рішення від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 11956954/2442107351 від 24.10.2024 про відмову в реєстрації податкових накладних № 2 від 21.08.2024 року, № 3 від 26.08.2024 року, № 2 від 09.09.2024 року, № 4 від 30.08.2024 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Не погодившись із такими рішеннями, позивач оскаржив їх ДПС України та за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 , ДПС України прийнято спірні рішення від 06.11.2024 року № 68873/2442107351/2, від 06.11.2024 року № 68823/2442107351/2, від 06.11.2024 року № 68866/2442107351/2, від 06.11.2024 року № 68833/2442107351/2, якими залишено скарги ФОП ОСОБА_1 без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.
Апеляційний суд зауважує, що аналіз п.п.56.1, 56.2 та 56.10 ст.56 Податкового кодексу України свідчить про те, що законодавцем закріплено право платника податків на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.
Відповідно до ч 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Проте, спірні рішення ДПС України від 06.11.2024 року № 68873/2442107351/2, від 06.11.2024 року № 68823/2442107351/2, від 06.11.2024 року № 68866/2442107351/2, від 06.11.2024 року № 68833/2442107351/2 не є юридично значимим для позивача, оскільки жодних заходів їх реалізації щодо позивача не передбачають, а лише залишають чинними рішення Комісії Головного управління ДПС у Львівській області від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 11956954/2442107351 від 24.10.2024, якими відмовлено у реєстрації вищевказаних податкових накладних.
Тобто саме рішення Комісії Головного управління ДПС у Львівській області, яким відмовлено у реєстрації податкових накладних, для позивача є юридично значимими та такими, що мають безпосередній вплив на права позивача.
Аналогічно правова позиція неодноразово висловлювалась КАС ВАС, зокрема у постанові від 27.04.2020 р. у справі  №360/1050/19.
Таким чином, оскаржені позивач рішення ДПС України, прийняте за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 , не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, підстави до скасування таких рішень та задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що позивач не надав суду доказів скасування рішення ГУ ДПС у Львівській області від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 11956954/2442107351 від 24.10.2024 про відмову в реєстрації податкових накладних, та у судовому порядку їх не оскаржує у межах цієї справи, тому такі рішення чинні, не скасовані та протиправними не визнавались.
Колегія суддів також зауважує, що предмет позову в КАС України — це матеріально-правова вимога позивача до відповідача (наприклад, скасувати рішення, зобов`язати вчинити дії), а підстави позову — це обставини та юридичні факти, якими ця вимога обґрунтовується.
Предметом позову у цій справі є саме рішення відповідача- 2 – ДПС України, за результатами його скарги на рішення Комісії регіонального рівня.
Водночас, суд першої інстанції також правильно зауважив, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про скасування зазначених рішень.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції вірно виснував, що оскарженими рішеннями, відповідачем-2 не було здійснено жодних дій щодо відмови позивачу в реєстрації спірних податкових накладних, оскільки позивачу фактично відмовлено в реєстрації податкових накладних № 2 від 21.08.2024 року, № 3 від 26.08.2024 року, № 2 від 09.09.2024 року, № 4 від 30.08.2024 року рішеннями Комісії Головного управління ДПС в Львівській області від 24.10.2024 № 11956953/2442107351, від 24.10.2024 № 11956952/2442107351, від 24.10.2024 № 11956951/2442107351, № 11956954/2442107351 від 24.10.2024, які в свою чергу, не оскаржуються позивачем, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. 
Що стосується покликань апелянта на судову практику касаційного суду, зокрема постанову Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 240/3906/19, постанову Верховного Суду від 5 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 та постанову Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 826/12108/18, то судом апеляційної інстанції до уваги не беруться, оскільки у наведених вище судових рішеннях інший предмет оскарження ( рішення про відповідність платника податків критеріям ризиковості, а не відмова у реєстрації податкових накладних), тому такі не є релевантними до правовідносин у цій справі. 
Відповідно як наслідок не підлягають задоволенню позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача-2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні № 2 від 21.08.2024 року на суму 199584,00 грн, в т.ч. ПДВ 33264,00 грн, № 3 від 26.08.2024 року на суму 184800,00 грн, в т.ч. ПДВ 30800,00 грн, № 2 від 09.09.2024 року на суму 177312,00 грн, в т.ч. ПДВ 29552,00 грн, № 4 від 30.08.2024 року на суму 173400,00 грн, в т.ч. ПДВ 28900,00 грн.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від в 28 лютого 2025 року у справі №380/23915/24- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Гуляк