П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/3526/25	

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, Новобузького районного суду Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

09 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії Новобузького районного суду Миколаївської області щодо винесення наказу від 14 січня 2025 року № 13-аг про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі на 2025 рік (з 01 січня 2025 року) в розмірі 30% посадового окладу та скасувати наказ від 14 січня 2025 року № 13-аг. 
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу Новобузького районного суду «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 » від 04.04.2023 року № 41-аг з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.01.2024 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким передбачено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. На виконання цього Закону, відповідачем видано спірний наказ від 14.01.2025 року № 130аг, яким встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30%. Позивач вважає, що зазначеним наказом відповідач порушив її право на отримання надбавки за вислугу років у належному розмірі 50%, визначеному ст.ст.50, 52 Закону України «Про державну службу». 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 січня 2025 року № 13-аг в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі головному спеціалісту Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 на 2025 рік (з 14 січня 2025 року) в розмірі 30% посадового окладу.
Зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі головному спеціалісту Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та наказу Новобузького районного суду «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 » від 04.04.2023 року № 41-аг з 14.01.2025 року.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ТУ ДСА в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. Апелянт наголошує, що надбавка за вислугу років у розмірі, передбаченому ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» у 2025 році може застосовуватися виключно щодо посадових окладів у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. В даному випадку, оскільки у відношенні посади позивача проведено класифікацію, обмеження розміру надбавки за вислугу компенсовано більшим розміром посадового окладу. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року зупинено провадження у справі №400/3526/25 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 240/7215/24.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2026 року поновлено провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно становлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є працівником Новобузького районного суду Миколаївської області та займає посаду головного спеціаліста суду з 01.04.2009 року, згідно наказу Новобузького районного суду Миколаївської області № 26 від 31.03.2009
Відповідно до Закону України «Про державну службу», а саме ч.1 ст.52 Закону, наказом від 04.04.2023р. № 41-аг позивачу встановлено з 03.04.2023р. надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 42 відсотків посадового окладу, оскільки вислуга років на державній службі становить 14 років 0 місяців 0 днів. 
01 січня 2025 року набрав чинності Закон України «Про державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-ІХ, абзацом третім пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» якого визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. 
На виконання листа ТУ ДСА України в Миколаївській області № 4/2-44/25 від 09.01.2025 року та роз`яснень НАДС, наказом № 13-аг від 14.01.2025 року «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям Новобузького районного суду» на підставі пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» здійснено перерахунок надбавки за вислугу років та позивачу встановлено надбавку за вислугу років на державній службі на 2025 рік (з 01 січня 2025 року) у розмірі 30 відсотків посадового окладу, оскільки його вислуга років на державній службі становить понад 15 років.
Не погоджуючись з правомірністю обмеження надбавки за вислугу років на рівні 30 відсотків посадового окладу, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявної правової колізії, оскільки діють одночасно дві норми щодо визначення розміру надбавки за вислугу років державним службовцям, а саме абзац 3 пункт 13 «Прикінцеві положення» Закону № 4059-ІХ, який поширюється на державних службовців органів, у яких проведено класифікацію посад, та ч.1 ст.52 Закону №889-VIII, яка поширюється на усіх без виключення державних службовців, оскільки жодних застережень з цього приводу ця норма не містить. За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність застосування найбільш сприятливого для позивача Закону для дотримання захисту його трудових прав.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про державну службу», держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Заробітна плата державного службовця враховує кваліфікацію та досвід, важливість і складність роботи на посаді, ступінь відповідальності, а також результативність, ефективність та якість виконання посадових обов`язків.
Згідно ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про державну службу», заробітна плата державного службовця складається з: 1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця; 2) варіативної заробітної плати - премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності, місячної або квартальної премії.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад № 4282-IX від 11.03.2025 року, який набрав законної сили з 01.04.2025 року внесено зміни до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про державну службу» про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
В той же час, згідно п. 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:
1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;
2) варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.
Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Колегія суддів зазначає, що визначальним для вирішення даної справи є визначення того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру цієї надбавки: законодавства про державну службу чи про державний бюджет у період до 01.04.2025 року, оскільки з вказаної дати нормативне врегулювання спірного питання є уніфікованим.
Схоже питання вирішувалося під час розгляду зразкової справи за наслідком якого ухвалено постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 року у зразковій справі № 240/7215/24, у якій визначені наступні ознаки типової справи:
– позивач – державний службовець місцевого загального суду, якому з 01 січня 2024 року встановлено надбавку за вислугу років на підставі абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу;
– відповідачі – місцевий загальний суд, наказом якого державному службовцю установлено надбавку за вислугу років з урахуванням правил, передбачених абзацом другим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX, та ТУ ДСА, відповідальне за забезпечення фінансування та функціонування місцевого загального суду, у якому працює позивач;
– предмет спору – розмір надбавки за вислугу років на державній службі за 2024 рік;
– спір виник унаслідок обчислення розміру надбавки за вислугу років на державній службі на підставі приписів абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX;
– предмет позову – позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про: визнання протиправним і скасування наказу місцевого загального суду в частині встановлення на 2024 рік щомісячної надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу; зобов`язання ТУ ДСА нараховувати та виплачувати щомісячну надбавку за вислугу років у 2024 році відповідно до статті 52 Закону № 889-VIII на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Враховуючи, що спірним у даній справі є питання правомірного застосування абзацу третього пункт 13 «Прикінцеві положення» Закону «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-ІХ, який за змістом є ідентичним до абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», колегія суддів приходить до висновку про аналогічність позовних вимог даної справи і позовних вимог, що були предметом розгляду у зразковій справі, а тому можливість врахування висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі № 240/7215/24:
«Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX – на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.»
Отже, Законом №3460-IX запроваджено норму, яка відрізняється від норми частини першої статті 52 Закону №889-VIII щодо зменшення максимальної межі розміру надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшення розміру самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби. 
Аналогічні норма містяться в Законі № 4059-ІХ.
При цьому визначено випадки (пункт 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону 4059-ІХ), коли умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються, а саме - для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Тобто, Законом №3460-IX на 2024 рік та Законом № 4059-ІХ на 2025 рік запроваджено інше правове врегулювання умов та порядку оплати праці державних службовців, зокрема, щодо структури заробітної плати державного службовця та порядку обчислення надбавки за вислугу років.
Поряд з цим колегія суддів звертає увагу на те, що Закон № 4059-ІХ містить застереження, що Закон №889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Водночас і у частині другій статті 5 Закону №889-VIII вказано, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. А таким законом у спірних відносинах є саме Закон № 4059-ІХ.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, нарахування та виплата у 2025 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 4059-ІХ, який зупинив дію приписів Закону № 889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, тому підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивача. 
Більш того, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад № 4282-IX від 11.03.2025 року, який набрав законної сили з 01.04.2025 року внесено зміни до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про державну службу», яким визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Отже, на час звернення позивача до суду першої інстанції вже діяла редакція ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про державну службу», яка не відрізнялась від пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 4059-ІХ, проте суд першої інстанції взагалі проігнорував внесені зміни.
Таким чином колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про існування правової колізії в регулюванні розміру надбавки за вислугу років на державній службі та помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 52 Закону № 889-VIII, тому відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 15 квітня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року – скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, Новобузького районного суду Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко