ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
30.03.2026	Справа № 910/1566/26	

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерні матеріали та технології»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металотехресурс»
про стягнення 80698,51 грн.
Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімерні матеріали та технології» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металотехресурс» про стягнення 80698,51 грн
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, укладеним у спрощений спосіб, в частині поставки передплаченого позивачем товару, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 80698,51 грн. попередньої оплати.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2026 р. відкрито провадження у справі № 910/1566/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 
Про стан розгляду справи № 910/1566/26 сторони були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полімерні матеріали та технології» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металотехресурс» (продавець) була досягнута домовленість щодо поставки товару - балка 10 ст.3пс/сп у кількості 2,043 тони загальною вартістю 80698,51 грн. 
На виконання досягнутих домовленостей, відповідач виставив позивачу рахунок на оплату № 705 від 11.11.2025 р. на суму 80698,51 грн., який оплачено позивачем на суму 80698,51 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 263 від 13.11.2025 р. з призначенням платежу: «Металопрокат згідно рах.№705 від 11.11.2025р. у т.ч. ПДВ 20.00% - 13449.75».
Доставка замовленого товару здійснювалась через перевізника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «САТ».
Як вбачається з ТТН № 009126570 від 25.11.2025 р., на склад за адресою: м. Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги, 5/1, від відповідача до позивача надійшов товар вагою 900 кілограм, однак, з пояснень позивача слідує, що поставлений товар не відповідав ані характеристикам, ані вазі, які були заявлені продавцем.
26.11.2025 р. та 27.01.2026 р. позивач звертався до відповідача з листами № 25/11-2025 та № 01 про повернення коштів у розмірі 80698,51 грн., сплачених за рахунком № 705 від 11.11.2025 р.
Відповідь на листи отримано не було, грошові кошти не повернуто.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу 80698,51 грн., які були сплачені ТОВ «Полімерні матеріали та технології» за товар, останній і звернувся до суду з даним позовом.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Частиною 1 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України , є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України ).
Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Таким чином, оскільки відповідач виставив позивачу рахунок на оплату, а позивач оплатив такий рахунок, суд дійшов висновку, що між сторонами мало місце укладення правочину на поставку товару у спрощений спосіб.
За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Як вбачається з рахунку на оплату № 705 від 11.11.2025 р., позивач замовив товар - балка 10 ст.3пс/сп у кількості 2,043 тони загальною вартістю 80698,51 грн.
Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач поставив товар, який не відповідає ані характеристикам, ані вазі, які були заявлені продавцем, що і стало підставою для звернення до ТОВ «Металотехресурс» з листами № 25/11-2025 та № 01 про повернення коштів у розмірі 80698,51 грн., сплачених ТОВ «Полімерні матеріали та технології» на підставі платіжної інструкції № 263 від 13.11.2025 р. 
За змістом ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Частинами 1, 2 ст. 673 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.
Поряд з цим, згідно з п. 16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7 від 25.04.1966 р., при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів.
За умовами п. 5 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю П-6 від 15.06.1965 р. у всіх випадках, коли при прийманні вантажу від органів транспорту встановлюються пошкодження або псування вантажу, невідповідність найменування і ваги вантажу або кількості місць даних, зазначених у транспортному документі, а також у всіх інших випадках, коли це передбачено правилами, що діють на транспорті, одержувач зобов`язаний вимагати від органу транспорту складання комерційного акту (відмітки на товарно-транспортній накладній або складання акту - при доставці вантажу автомобільним транспортом).
Пунктом 16 Інструкції П-7 визначено, що якщо при прийманні продукції буде виявлена ??недостача, то одержувач зобов`язаний призупинити подальшу прийомку, забезпечити збереження продукції, а також вжити заходів до запобігання її змішання з іншою однорідної продукцією. Про виявлену недостачу продукції складається акт з підписами осіб, які виконували прийомку продукції.
Як встановлено судом, жодного акту, в якому було б зафіксовано кількість оглянутої за ТТН № 009126570 від 25.11.2025 р. продукції і характер виявлених при прийманні дефектів, позивачем не надано, як і не надано жодного акту про відмову в отриманні товару, який, за твердженням позивача, не відповідає ані характеристикам, ані вазі.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З долучених позивачем до матеріалів справи скріншотів листування з додатку «Вайбер» не вбачається, що відповідач підтвердив, що під час доставки товару перевізником сталася помилка, внаслідок якої було поставлено товар, який не відповідає ані характеристикам, ані вазі, та що відповідач погодився її виправити.
Крім того, з долучених позивачем скріншотів не вбачається, які саме кількісні та якісні характеристики товару було погоджено сторонами, як і не вбачається з ТТН № 009126570 від 25.11.2025 р., який саме товар і з якими характеристиками було доставлено на склад позивача. 
Також у матеріалах справи відсутні докази складення актів про виявлені недоліки та недостатність товару під час його отримання позивачем, докази направлення таких актів рекомендованим листом на адресу відповідача, та докази виклику уповноваженого представника відповідача для з`ясування причин недоліків та недостатності товару, як це передбачено вимогами Інструкції П-6 та Інструкції П-7. 
Суд зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи беззаперечних доказів в обґрунтування наведених в позові обставин, які можуть слугувати підставами для задоволення позовних вимог, оскільки з наданих суду доказів неможливо встановити, які саме недоліки товару було виявлено позивачем, та в яких документах такі недоліки зафіксовані. Доказів неможливості фіксації недоліків товару під час передання останнього перевізником ТОВ «Транспортна компанія «САТ» у місці доставки позивачем не надано.
Згідно зі ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерні матеріали та технології».
На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити. 

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА