Справа № 645/1154/26
Провадження № 2/645/1712/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Харків 

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судових засідань – Півінська С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,- 

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє представник –Редька С.І., звернулось до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги в загальній сумі 74381,14 грн, судовий збір у сумі 2662,40 грн просять покласти на відповідачів.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, які надає КП «ХТМ». Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за вказані комунальні послуги не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 утворилась заборгованість, яка складає 74381,14 грн, з яких:70976,62 грн - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2015 по 31.12.2025; 1264,20 грн - заборгованість за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025; 2140,32 грн - заборгованість за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025. Посилаючись на вказані обставини та норми закону, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості за надані послуги.
Ухвалою суду від 16.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
27.02.2026 від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій останні заперечували проти позовних вимог посилаючись на те, що позовні вимоги заявлені з порушенням позивачем загальних строків позовної давності, зокрема щодо вимоги про стягнення заборгованості за період до 30.01.2023. Окрім того, відповідачі заперечують проти позову, посилаючись на відсутність фактичного надання та користування послугами з централізованого опалення та зазначають, що прилади опалення в квартирі були демонтовані ще у 2002 році за погодженням із керівником ЖЕК-203, що підтверджується відповідними актами обстеження. 09.08.2022 та 01.10.2002 року відповідачі звертались до КП «Харківські теплові мережі» із заявами щодо відключення квартири від теплопостачання, однак відповіді на них не отримав. На думку відповідачів, позивач, будучи повідомленим про відключення, не вжив заходів для фіксації цього факту. До відповідальності за самовільне відключення відповідачі не притянались. З 2002 року теплоносій до квартири не подається, прилади опалення відсутні, стояки ізольовані, у зв`язку з чим нарахування є безпідставними. Також, відповідачі зазначають, що між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки приєднання до договору підтверджується вчиненням певних дій (подання заяви, оплата рахунків, отримання послуг), які відповідачами не здійснювалися, у зв`язку з чим договір не укладався. Враховуючи викладене відповідачі просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
09.03.2026 до суду надійшли пояснення представника позивача–Редьки С.І., у яких представник позивача зазначено, що доводи відповідачів щодо правомірного відключення квартири від централізованого опалення у 2002 році є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Посилаючись на положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Житлового кодексу України, зазначив, що навіть за відсутності спеціального нормативного порядку на той час, відключення вимагало отримання дозволу органу місцевого самоврядування, погодження з теплопостачальною організацією, підтвердження технічної можливості та розроблення відповідної проєктної документації. Вказав, що жодних таких документів відповідачами не надано, що свідчить про самовільне відключення, окрім того, відповідно до п. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, споживач зобов`язаний не допускати втручання у внутрішньобудинкові системи теплопостачання. Також, представник позивача зазначив, що між сторонами вже існував спір щодо заборгованості за аналогічними правовідносинами, за результатами розгляду якого вимоги позивача були частково задоволені. З огляду на викладене, представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідачів заборгованість і судовий збір.
Ухвалою суду від 24.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідачів про витребування доказів. 
У судове засідання представник позивача Редька С.І. не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини відсутності відповідача суду невідомі.
Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заперечення проти позовної заяви, викладені у відзиві на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить наступного висновку.
Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21, 24).
КП «Харківські теплові мережі», в особі Філії «Харківзбут», як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м.Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання — протягом року.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, на час виникнення спірної заборгованості регулювалися Законом України № 1875-ІV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон № 1875-ІV), в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин. Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону №1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно з ч. 2 ст.14 Закону № 1875-ІV ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №1875-ІV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 3 цього Закону визначені предмет його регулювання і суб`єкти у сфері житлово-комунальних послуг.
31.10.2021 року на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі – Договір, Індивідуальний договір), що встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу, та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
З 01.12.2021 року на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності вказані вище індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії на індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на вищезазначеному сайті КП «ХТМ».
Відповідно до п.4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги. 
Відповідно до п. 5 Індивідуальних договорів виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Відповідно до п.п.51,52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період. 
Пунктами 32-34 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком виплата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.
У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з п.п. 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі – Правила № 630), які діяли на час утворення заборгованості до 01.05.2022 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до п. 37 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Плата за послугу розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства (п. 33 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182).
Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII.
Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м.Харкова КП «ХТМ» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів.
Окрім того, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Також, КП «Харківські теплові мережі» здійснювало технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі укладеного договору з балансоутримувачем зазначеного житлового фонду КП «Жилкомсервіс».
З 01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет (www.hts.kharkov.ua) 01 червня 2022 року (далі - Публічні договори). 
Статтею 1 Закону України «Про Житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Відповідно до абз. 2,3 п. 32 Індивідуального договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.
Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, , від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19, від 20 листопада 2024 у справі № 463/6799/18.
Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води, відомості про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води є споживачами комунальних послуг КП «ХТМ» за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою КП «ХТМ» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ім`я відповідачки ОСОБА_1 . 
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
В силу п. 34 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Мірністрів України від 30.12.1997 р. № 1497, що були чинним станом на 2002 рік, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.
Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Правилами передбачено, що в разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж за умови технічної можливості, оскільки при цьому не повинні порушуватися санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирного житлового будинку.
За змістом вимог пп.2.5; 2.6 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом за № 4 від 22.11.2005 р. і зареєстрованого в Міністерстві юстиції 9 грудня 2005 року за № 1478/11758, відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з центрального опалення і гарячого водопостачання та власника, наймача ( орендаря) квартири ( нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до спеціально створеної постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП.
Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань у КП «ХТМ» є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності затвердженого компетентним органом акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.
Окрім того, Державний Комітет з питань житлово-комунального господарства в листі -роз`ясненні 13.04.2003 року роз`яснив, що Відключення споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання може здійснюватися за таких умов: встановлення в усіх квартирах та нежилих приміщеннях будинку індивідуальних опалювальних приладів; встановлення в усіх квартирах окремих секцій чи під`їздів будинку, індивідуальних опалювальних приладів за наявності технічної можливості повного відключення від центрального опалення цих секцій або під`їздів. Дозвіл на відключення споживача від користування послугами із централізованого опалення та гарячого водопостачання надається органами місцевого самоврядування. Відключення відповідних мереж здійснюється за умови, що це не порушить експлуатаційні показники житлового будинку і будуть здійснені заходи щодо забезпечення в суміжних приміщеннях вимог діючих будівельних норм і правил.
Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення й гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проєкт, за участю представника власника будинку або уповноваженого ним особою, представника виконавця послуг та власника, наймача квартири або уповноваженої ними особи. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п. 2.5, 2.6 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання № Затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 №4, який діяв до 17.09.2019).
Вказані Правила є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань.
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4»).
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169 внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Також, постановами Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 р. № 1268 та від 03.09.2009 р. №933 «Про внесення змін до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 р. №169 «Про затвердження змін до наказу про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Наказом Мінрегіону від 26.07.2019 р. «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення» врегульовано, що з моменту набрання законної сили вищезазначеними нормативними актами дозволяється відключення від мереж централізованого опалення житлового будинку лише в цілому.
Для проведення вказаної процедури необхідно рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначити систему подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону природного середовища. Рішення про відключення прийматиме орган місцевого самоврядування за письмовою заявою власника (співвласників) будівлі або житлового будинку, з урахуванням рішення комісії, яка засідатиме не рідше за один раз в місяць. Необхідно розробити проект відключення та отримати технічні умови відключення. Обрана система має забезпечити: опалення місць загального користування та допоміжних приміщень у будинку; ізоляцію та/або перенесення транзитних стояків (у разі потреби) тощо; заміну (у разі потреби) внутрішньобудинкових систем газо- та/або електропостачання (залежно від типу нагрівачів).
Суду не надано відомостей того, що мешканці будинку АДРЕСА_2 , в якому зареєстровані та проживають відповідачі, звертались до КП «Харківські теплові мережі» за отриманням технічних умов на відключення від мереж централізованого опалення та встановлення автономного джерела опалення в їх будинку. Приміщення квартири відповідачів є вбудованим в багатоквартирний житловий будинок. Система опалення відноситься до санітарно-технічного обладнання, власник приміщень не має права самовільно змінювати систему опалення та проводити відключення від мереж централізованого опалення.
Наведене свідчить, що відповідачі зобов`язані були своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території, послуги з теплопостачання, водопостачання, водовідведення, газопостачання, тощо.
Надання відповідачами до суду копії акту обстеження квартири від 16.07.2003, копії заяв до КП «Харківські теплові мережі» від 09.08.2002, 01.11.2002, 23.05.2003 щодо відключення квартири АДРЕСА_3 від системи центрального опалення не доводить факту відключення вищезазначеного будинку від теплопостачання чи звернення мешканців цього будинку щодо його відключення від послуг, які надає КП «Харківські теплові мережі».
Проєктної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання матеріали справи не містять.
Разом з тим, відсутність у квартирі відповідачів опалювальної батареї не є доказом відключення їх квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання їм послуг з теплопостачання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири АДРЕСА_3 свідчить про виконання КП «Харківські теплові мережі» своїх послуг, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або самовільної відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги.
Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15, № 6-1706цс15 та від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.
За ст. 162 ЖК України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам та в строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, абз. 2 ч.2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Таким чином, оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовились від послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок їх сплатити.
З наданих позивачем відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , є заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 74381,14 грн, з яких:70976,62 грн - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2015 по 31.12.2025; 1264,20 грн - заборгованість за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025; 2140,32 грн - заборгованість за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025.
Одночасно з цим, щодо посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що в неї в 2002 році були відключені послуги з постачання гарячої води суд звертає увагу, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води є самостійними видами житлово-комунальних послуг, які не можуть ототожнюватися, незважаючи на те, що вони надаються одним виконавцем, яким виступає КП «Харківські теплові мережі».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води визначені як окремі комунальні послуги. Аналогічне розмежування міститься і в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII.
Факт надання цих послуг одним виконавцем не змінює їх правової природи, оскільки кожна з них є самостійним предметом договірних правовідносин, має окремий порядок надання, обліку, нарахування плати та припинення.
Зокрема, надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води регулюється різними нормативно-правовими актами — Правилами, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 та № 1182 від 11.12.2019 відповідно.
Окрім того, вказаний вище порядок відключення від мереж централізованого опалення передбачає дотримання спеціальної процедури та пов`язаний із втручанням у єдину інженерну систему багатоквартирного будинку, тоді як припинення користування послугою з постачання гарячої води не має таких наслідків.
Отже, навіть за умови надання обох послуг одним виконавцем їх ототожнення є помилковим, а відмова від користування послугою з постачання гарячої води або її неспоживання не свідчить про припинення отримання послуги з централізованого опалення та не звільняє від обов`язку її оплати.
Щодо строків позовної давності та суми заборгованості суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості зокрема за послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за період з квітня 2015 року до грудня 2025 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи може належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.
При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність за заявою відповідача.
Відповідачі у відзиві на позов, зокрема, просили застосувати до позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» строки позовної давності.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»540-IX від 30 березня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено», зокрема п.12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року.
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
Таким чином, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості, що існували в межах трирічного строку до дня набрання чинності згаданим Законом № 540-1X - 02.04.2020, тобто зі строком виконання з 02.04.2017, вважається такою, що не спливла.
Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції на час звернення до суду з позовом 20.06.2025 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Перебіг строків позовної давності було відновлено, а саме виключено пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025.
Закон набрав чинності 04.09.2025, а отже саме з цієї дати перебіг позовної давності поновлено.
Виходячи з викладеного, вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період та заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період за надані послуги з опалення та гарячої води за період з квітня 2015 року до березня 2017 року (включно) заявлені поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.
З урахуванням долучених до позову відомостей про нарахування, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказані вище комунальні послуги за період з квітня 2017 до грудня 2025 року включно, заявлені в межах строку позовної давності.
У зв`язку з невиконанням відповідачами своїх зобов`язань по сплаті комунальних послуг у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» підлягає солідарному стягненню заборгованості за комунальні послуги в розмірі 65602,80 грн, з яких: 62198,28 грн - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.12.2025; 1264,20 грн - заборгованість за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025; 2140,32 грн - заборгованість за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025.
Відповідно до платіжного доручення № 1130 від 19.01.2026 року, під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн (коефіцієнт 0,8 від ставка судового збору визначеної Законом України «Про судовий збір»).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд частково задовольнив позовні вимоги, то на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 2 348,18 грн (65602,80 х2662,40/74381,14).
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за комунальні послуги в розмірі 65602,80 грн, з яких: 62198,28 грн - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.12.2025; 1264,20 грн - заборгованість за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2025; 2140,32 грн - заборгованість за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2025.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2 348,18 грн по 1174,09 грн з кожного.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://reyestr.court.gov.ua.
Позивач – КП «Харківські теплові мережі», код ЄДРПОУ 31557119, юридична адреса: м.Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, в особі філії «Харківзбут», код ЄДРПОУ 45929670, адреса: м.Харків, пр-т Ювілейний, 28-А, п/рахунок НОМЕР_3 АТ “ПУМБ”, МФО 334851, код ЄДРПОУ 45929670.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складений 30.03.2026 року. 

Суддя О.Ю. Алтухова