ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1140/26 Справа № 175/9693/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Качаленко Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності Боса О.О. розглянувши клопотання ОСОБА_1 на поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 01.05.2025 о 23:19 в м. Краматорськ по вул. Аероклубна, біля буднику №78 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg нз НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводений в КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ, результат огляду ОСОБА_1 - перебував у стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн гривень 60 копійок.
З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що не отримував постанову суду та не був належним чином повідомлений про розгляд справи, зокрема не отримував судових викликів і повідомлень. Зазначає, що не отримував SMS-повідомлень у зв`язку з нестабільним мобільним зв`язком, а про постанову дізнався лише 20.02.2026. Вказує, що перебуває на військовій службі, бере участь у забезпеченні оборони держави та переважно знаходиться в районі бойових дій, що обмежує можливість своєчасного реагування на судові рішення. Зазначає, що розгляд справи відбувся за його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати процесуальні права. Вважає, що пропуск строку зумовлений об`єктивними та непереборними обставинами, а також діями (бездіяльністю) щодо належного повідомлення та вручення рішення. Вказує, що суворе застосування процесуальних строків в умовах воєнного стану може обмежувати доступ до правосуддя. Зазначає, що з метою забезпечення права на доступ до суду та апеляційне оскарження строк підлягає поновленню.
Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. 
Адвокатом Прасоловим І.В. надіслано повідомлення про припинення повноважень захисника і припинення подальший захист ОСОБА_1 по справі.
У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції приймає участь захисник Боса О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 . 
До початку судового засідання захисником Боса О.О. були поданні доповнення до апеляційної скарги та клопотання про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, про виклик свідка, про виклик поліцейських та про відкладення розгляду справи для отримання відповіді на адвокатський запит до КНП «Медичний центр» з профілактики та лікування залежності м.Краматорськ».
Апеляційний суд зазначає, що на даній стадії апеляційного провадження вирішується виключно питання щодо поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду від 25 липня 2025 року. Питання, порушені захисником у поданих клопотаннях, стосуються розгляду апеляційної скарги по суті та можуть бути предметом судового розгляду лише у разі вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
За таких обставин зазначені клопотання на цьому етапі провадження розгляду не підлягають.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ч.1 ст. 294 КУпАП постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Як встановлено судом, постанова суду першої інстанції ухвалена 25 липня 2025 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано лише 25 лютого 2026 року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження більш ніж на сім місяців, що є значним та безпідставним перевищенням встановленого законом строку.
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 був обізнаний про факт складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №011218 від 02 травня 2025 року, а також про те, що зазначений протокол разом із матеріалами справи буде направлено для розгляду до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Вказане підтверджується матеріалами справи та не заперечується самим апелянтом. Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про подальший судовий розгляд справи та мав можливість реалізувати свої процесуальні права.
Доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з оскаржуваної постанови та підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду шляхом телефонограми за номером телефону, який він особисто зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначену телефонограму він прийняв особисто, що свідчить про належне повідомлення його про судове засідання у встановленому законом порядку.
Крім того, апеляційний суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив адресу проживання, за якою не здійснюється доставка поштової кореспонденції, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано використав альтернативний передбачений законом спосіб повідомлення телефонограму.
Доводи апелянта про те, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся за його відсутності та позбавив його можливості реалізувати процесуальні права, апеляційний суд також вважає безпідставними. Як встановлено, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. При цьому справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, не належить до категорії справ, при розгляді яких присутність особи є обов`язковою, що узгоджується з положеннями ст.268 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що він не отримував постанову суду, є безпідставними, оскільки відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанова суду першої інстанції була надіслана 25 липня 2025 року, зареєстрована 25 липня 2025 року та забезпечено надання загального доступу до неї 28 липня 2025 року. 
Також судом було зроблено оголошення на офіційному сайті про прийняття по справі остаточного рішення.
Таким чином, з вказаної дати постанова перебувала у відкритому доступі, і апелянт, проявляючи належну процесуальну обачність, мав можливість ознайомитися з її змістом.
Щодо доводів апелянта про проходження військової служби, перебування у районі бойових дій, а також посилань на обставини воєнного стану і необхідність забезпечення доступу до правосуддя, апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт проходження військової служби чи запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження та може бути врахований судом як поважна причина лише за умови доведення того, що такі обставини об`єктивно позбавляли особу можливості своєчасно звернутися до суду. Разом з тим апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у період з липня 2025 року по 16 січня 2026 року він був позбавлений можливості реалізувати право на апеляційне оскарження. Натомість надані ним документи щодо лікування стосуються виключно періоду з 16 січня 2026 року, що не підтверджує поважності причин пропуску строку саме у 2025 році на протязі п`яти місяців. Посилання ж апелянта на загальні обставини воєнного стану та доступ до правосуддя не підтверджені конкретними фактичними даними, які б свідчили про існування об`єктивних і непереборних перешкод для подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, а тому є необґрунтованими. У сукупності такі доводи свідчать про недобросовісне користування процесуальними правами та намагання використати наведені обставини як підставу для безпідставного поновлення пропущеного строку.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка бере участь у судовому провадженні, зобов`язана з розумною періодичністю цікавитися перебігом своєї справи, добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати безпідставного затягування процесу. Вказаного у діях апелянта та його захисника не вбачається.
Відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна справа має бути розглянута упродовж розумного строку, тривалість якого визначається, зокрема, з урахуванням поведінки учасників процесу.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, задіяна у судовому провадженні, повинна з розумною періодичністю цікавитися перебігом своєї справи, добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати безпідставного затягування процесу.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, де наголошено, що зловживання процесуальними правами або пасивна поведінка сторони не можуть бути підставою для порушення принципу правової визначеності.
З урахуванням наведеного апеляційний суд доходить висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження, наведені у клопотанні, не є поважними, а подання апеляційної скарги після спливу майже семи місяців з дня ухвалення постанови суду першої інстанції суперечить принципу правової визначеності та свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
Вказані дії свідчать про відсутність суттєвих перешкод для подачі апеляційної скарги у встановлений законом проміжок часу.
За таких обставин підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у поновлені строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене за ч.3 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу разом із усіма додатками повернути ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя