ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 р. 	Справа № 520/19646/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 (суддя: Сліденко А.В., м. Харків) по справі № 520/19646/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України   
про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретного управлінського волевиявлення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неповного виконання обов`язку зі сплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 400000,00 грн. (чотириста тисяч гривень) недоплаченої додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме з 30.03.2022 по 10.04.2022, з 09.08.2022 по 05.09.2022, з 07.09.2022 по 13.12.2022, з 31.01.2023 по 17.02.2023, з 24.04.2023 по 22.05.2023.
Аргументуючи позовні вимоги зазначив, що відповідачем протиправно не проведено повної оплати часу служби військовослужбовця у порядку Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 за періоди стаціонарного лікування у зв`язку з отриманням під час захисту Батьківщини вибухової травми 05.03.2022.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №520/29688/24 було роз`єднано позовні вимоги, та, зокрема, виділено в окреме провадження і передано до відповідного структурного підрозділу апарату Харківського окружного адміністративного суду для організації виконання положень ст. 31 КАС України вимоги про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неповного виконання обов`язку зі сплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 09.08.2022 по 05.09.2022, з 07.09.2022 по 13.12.2022, з 31.01.2023 по 17.02.2023, з 24.04.2023 по 22.05.2023, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 09.08.2022 по 05.09.2022, з 07.09.2022 по 13.12.2022, з 31.01.2023 по 17.02.2023, з 24.04.2023 по 22.05.2023, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 у справі №520/19646/25 позов – залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати вищевказане рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що позивач, внаслідок отриманих травм і ускладнень, які пов`язані з захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні у різних лікарських установах безперервно з 30.03.2022 по 10.04.2022, з 09.08.2022 по 05.09.2022, з 07.09.2022 по 13.12.2022, з 31.01.2023 по 17.02.2023, з 24.04.2023 по 22.05.2023. Однак, у вищевказані періоди проходження стаціонарного лікування, при переході з одного лікарського закладу до іншого, після травми та її наслідків грошова винагорода до 100000 грн. відповідно до Постанови № 168 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні позивачу не нараховувалася та не виплачувалася у повному обсязі, що є протиправною бездіяльністю відповідача.
Заперечував висновок суду першої інстанції щодо відсутності з боку позивача факту безпосередньої участі у бойових діях/заходах, оскільки факт такої безпосередньої участі з боку позивача підтверджено довідкою про доходи, з якої вбачається, що за березень 2022 року, коли саме і відбувся авіаудар, внаслідок якого позивач отримав травму позивачу сплачено 35357,14 грн. додаткової винагороди. З огляду на те, що додаткова винагорода березня 2022 року становила 35357,14 грн., тобто перевищує розмір додаткової винагороди 30000 грн., котра встановлена всім без виключення військовослужбовцям за загальними підставами при факті несення військової служби, дане перевищення саме і свідчить про те, що позивач у березні брав безпосередню участь у бойових діях/заходах, з якими Закон пов`язує виплату додаткової винагороди у збільшеному еквіваленті.
Просив врахувати, що факт документування отримання позивачем акубаротравми та струсу головного мозку внаслідок ракетного удару, що було зафіксовано як нещасний випадок взагалі не відноситься до спірних правовідносин, а є загальною процедурою документування певної події, передбаченою Наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346 (зареєстр. в Мінюсті 31.01.2023 за № 83/7404), котрим затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, який у пунктом 1.2 поширено на з`єднання та військові частини Національної гвардії України.
Критично оцінив висновок суду першої інстанції щодо неможливості підтвердження факту особистої та безпосередньої участі позивача у веденні бойових дій довідкою від 05.12.2023 №113, яка видана з метою отримання статусу УБД, оскільки ретельний аналіз названої довідки свідчить про, зокрема, зазначення в ній місця безпосередньої участі: м. Харків Харківської області, та посилання на накази головнокомандувача ЗСУ від 13.03.2022 № 84, від 30.03.2022 № 101, від 01.04.2022 №102, від 30.04.2022 №125, від 02.06.2022 №157, від 01.07.2022 №184, від 01.08.2022 №212, від 01.09.2022 №237, а також періоди участі: 25.02.2022 - 30.03.2022, 18.04.2022 - 30.04.2022, 19.06.2022 - 26.07.2022, тобто, до одного з таких періодів, який вказано у довідці 25.02.2022 - 30.03.2022, як раз і увійшла дата ракетного удару 05.03.2022, коли позивач отримав акубаротравму та струс головного мозку.
Просив врахувати, що факт виходу позивача на службу не свідчить про його одужання, а подальші стаціонарні лікування безпосередньо пов`язані з отриманням позивачем травми 05.03.2022, що підтверджується виписками з історій хвороби стаціонарного хворого та медичної характеристики, які мають згадки про певні діагнози, які є причинно-наслідковими факторами отриманих позивачем 05.03.2022 під час авіаудару акубаротравми та струсу головного мозку.
Зауважив, що чинне законодавство для одержання військовослужбовцями додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. передбачає поранення, контузії, травми, каліцтва наявність захворювання у тому числі, під час стаціонарного лікування у зв`язку з пораненням, контузією, травмою, каліцтвом, отриманих за умови участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, та не передбачає захворювання. Однак, супутні захворювання позивача, які виникли внаслідок акуработравми та струсу головного мозку, привели до подальшої інвалідизації позивача, тобто, до каліцтва, що унеможливлює ведення позивачем нормального способу життя.
Зауважив, що Верховний Суд у постанові від 05 червня 2025 року по справі № 520/16421/23 в аналогічних правовідносинах, акцентував на вагомості встановлення причинного зв?язку отриманого позивачем захворювання з його участю у бойових діях/заходах та вказав, що йдеться про встановлення причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання, яке в подальшому призвело до каліцтва, із захистом Батьківщини та чим це підтверджується. Водночас, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні такий причинний зв`язок не встановлював.
З приводу відсутності у довідках ВЛК від 21.08.2022 та від 25.11.2022 формулювання пов`язаності діагнозів позивача з захистом Батьківщини, зауважив, що недоліки в оформленні ВЛК довідок від 21.08.2022 та від 25.11.2022 №1211 не повинні нівелювати повністю підтверджений факт того, що позивач, беручи безпосередню участі у бойових діях/заходах, зокрема, у період 25.02.2022 - 30.03.2022, внаслідок ракетного удару 05.03.2022, отримав акубаротравму та струс головного мозку, з приводу яких, та її наслідків - захворювань, стаціонарно лікувався, що у подальшому призвело до інвалідизації позивача, тобто, до його каліцтва.
Крім того, факт того, що захворювання позивача, котрі стали наслідками отриманих позивачем 05.03.2022 акубаротравми та струсу головного мозку, пов?язані саме з захистом Батьківщини зазначено ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» у свідоцтві про хворобу від 17.07.2023 №406.
Відповідач, у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, погодився з рішенням суду першої інстанції, просив його залишити без змін. Зауважив, що довідка від 05.12.2023 № 113, надана позивачем, не є доказом отримання травми безпосередньо у ході бойових дій. Пославшись на постанову Верховного Суду від 09.05.2024 у справі № 580/3690/23, вказав, що факт перебування в районі ведення бойових дій або наявність статусу учасника бойових дій не є достатнім доказом для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 тис.грн., необхідним є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або отримання поранення під час такої участі.
У надісланих до суду апеляційної інстанції поясненнях від 03.10.2025 позивач, заперечуючи проти відзиву ВЧ НОМЕР_1 , повторно процитував доводи апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що , згідно з наказом командувача Національної гвардії України від 11.11.2016 №177 о/с, ОСОБА_1 був призначений на посаду помічника начальника військового наряду 3-го взводу охорони окремої роти охорони дипломатичних представництв і консульських установ з 15.11.2016.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2016 №273, був зарахований до особового складу згаданої військової частини з показником вислуги років станом на 15.11.2016 - 15 р. 08 м. 24 дн.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2023 №199, ОСОБА_1 за власним рапортом був призначений на посаду стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2023 №22 о/с, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби на підставі п.п. «б» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2023 №22,6 заявник був виключений зі списків особового складу згаданої військової частини - 09.08.2023.
Як випливає з матеріалів справи, 10.11.2022 відповідачем відносно ОСОБА_1 було складено акт форми Н-5* та акт №124/22 форми Н-1*, згідно з яким 05.03.2022 з позивачем (який обіймав посаду помічника начальника військового наряду 2 відділення 3 взводу роти охорони з охорони дипломатичних представництв та консульських установи іноземних держав Військової частини НОМЕР_1 ) до початку виконання обов`язків за посадою (подія чого мала б відбутись о 03:00 год. 05.03.2022 у формі зовнішнього патрулювання військового містечка № НОМЕР_3 ) за місцем дислокації Військової частини НОМЕР_1 стався нещасний випадок, у результаті якого була отримана травма від вибуху авіабомби.
Згідно зі складеною ВЧ НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 довідкою від 04.08.2025 №1194, заявником у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 №168 було отримано платежі з додаткової винагороди: у серпні 2022 року у сумі 88709,68 грн., у вересні 2022 року у сумі 30000,00 грн., у жовтні 2022 року у сумі 30000,00 грн., у листопаді 2022 року у сумі 30000,00 грн., у грудні 2022 року у сумі 30000,00 грн., у січні 2022 року у сумі 30000,00 грн., у лютому 2023 року у сумі 30000 грн., у березні 2023 року - травні 2023 року у сумі 0,00 грн. (а.с. 93).
Згідно зі складеною ВЧ НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 довідкою від 05.12.2023 №113, заявник у період 25.02.2022 - 30.03.2022, 18.04.2022 - 30.04.2022, 19.06.2022 - 26.07.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у м.Харків Харківської області (а.с. 127-128). Метою складення згаданої довідки є набуття особою статусу учасника бойових дій.
Згідно зі складеною ВЧ НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 медичною характеристикою від 14.10.2024, заявник: у період 30.03.2022 -10.04.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні при госпіталі ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» з діагнозом: стан після вибухової травми, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма праворуч (05.03.2022р.) у вигляді лікворно-гіпертензивного, вестибуло-атактичного синдромів, гострої реакції на стрес. Постравматичний (05.03.2022р.) плечелопатковий периартрит ліворуч. Вертеброгенна правобічна люмбоішалгія з вираженими мязковотонічними проявами на тлі остеохондрозу попереко-грижового відділу хребта; у період 09.08.2022 - 09.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні при «Первомайській ЦРЛ» із діагнозом Вибухова травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Субдуральна гігрома мозочку. Вестибулоактичний синдром; у період 09.08.2022 - 12.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні при ВМКЦ ПнР з діагнозом Вибухова травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Субдуральна гігрома мозочку. Вестибулоактичний синдром; у період 09.08.2022 -12.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні при ВМКЦ ПнР із діагнозом Гострі стресові реакції. Суп. Ретроцереблярна кіста. Ентеброгенна лівобічна люмбоішалгія; у період 12.08.2022 - 22.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні при КНП «Чутівська центральна лікарня» з діагнозом Стресова реакція; у період 22.08.2022 - 05.09.2022 перебував на стаціонарному лікуванні при МВС України «Медичний реабілітаційний центр «Миргород» з діагнозом Гостра реакція на стрес. Вибухова травма (05.03.2022); у період 07.09.2022 - 28.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні при ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології» Національні Академії медичних наук України із діагнозом ПТСР; у період 29.11.2022 - 13.12.2022 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом зокрема, Вибухова травма (05.03.2022); у період 31.01.2023 - 17.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні при ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології» Національної Академії медичних наук України з діагнозом зокрема, стан після перенесеної вибухової травми. ЗЧМТ. Струс головного мозку (березень 2022р.).; у період 06.04.2023 -19.04.2023 перебував на амбулаторному лікуванні при поліклініці МВС з діагнозом Наслідки вибухової травми. Розлад адаптації; у період 24.04.2023 - 22.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні при КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» з діагнозом Порушення адаптації, асоційоване із бойовим стресом у вигляді стійко вираженого тривожно-депресивного, антено-диссомнічного синдромів; у період 22.05.2023 - 27.07.2023 проходив військово-лікарську комісію, перебуваючи на амбулаторному лікуванні при МПЧ. (а.с. 130-131).
Згідно зі складеною відносно позивача довідкою Військової-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 21.08.2022 №693, медичним діагнозом є висновок про гостру стресову реакцію у вигляді тривожно-депресивного синдрому (а.с. 139).
Згідно зі складеною відносно заявника довідкою Військової-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 25.11.2022 №1211, медичним діагнозом є висновок про розлад адаптації, асоційований з бойовим стресом у вигляді тривожно-дисомнічного синдрому та виходу у легку астенію. (а.с. 147).
Згідно зі складеним відносно заявника Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» від 17.07.2023 №406 свідоцтвом про хворобу, захворювання заявника пов`язане з наслідками мінно-вибухової травми (05.03.2022) і полягає у ЗЧМТ, струсі головного мозку у вигляді цефалгічного, вестибулярно-атактичного синдромів, суб`єктивного вушного шуму. (а.с. 156-157).
Стверджуючи про протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень з приводу оплати часу військової служби не у повному обсязі за рахунок непроведення платежів з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у підвищеному до 100000,00 грн. розмірі за час стаціонарного лікування, внаслідок отриманої 05.03.2022 вибухової травми, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що отримання заявником вибухової травми 05.03.2022 до початку виконання службових обов`язків за посадою було б здатне спричинити набуття права на отримання у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 №168 підвищеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди виключно у разі особистої та безпосередньої участі заявника у бойових діях (боєзіткненні) з ворогом під час відбиття нападу на той об`єкт, який знаходився під охороною заявника як військовослужбовця Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ). Між тим, таких доказів матеріали справи не містять.
Судом наголошено, що положення постанови КМУ від 28.02.2022 №168 не містять приписів про виплату особі додаткової винагороди у підвищеному до 100000,00 грн. розмірі за час лікування та знаходження у відпустці після лікування у разі усіх подальших погіршень стану здоров`я після настання події виходу на військову службу, після завершення безперервного періоду лікування та відпустки, що мали місце безпосередньо після настання події одержання саме первинно тяжкого поранення під час особистої та безпосередньої участі у веденні бойових дій в окреслених у постанові КМУ від 28.02.2022 №168 умовах.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Так, ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ч. 2 ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Так, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в подальшому - Постанова №704) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з абз. 1 п. 8 Постанови № 704, умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Постанови № 704, виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
28.02.2022 Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 28.06.2023 № 3161-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в подальшому - Постанова № 168).
Пунктом 1 постанови № 168, в первісній редакції, встановлено установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пункт 1, в редакції Постанови від 01.04.2022 № 400, передбачав, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 1 Постанови № 168, в редакції Постанови від 07.07.2022 № 793, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 1 Постанови № 168, в редакції Постанови від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
У постанові від 22 листопада 2023 року у справі №520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови №168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».
Конкретизація умов, визначених п. 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 7 липня 2022 року №793 (застосовується з 24 лютого 2022 року), Постанова №168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" і № 69 "Про загальну мобілізацію" та Постанови № 168 командувач Національної гвардії України Наказом № 89 затвердив: Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України; Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідно до пункту 2 Інструкції №89, на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень (у розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах, розмір цієї винагороди збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або заходах.
Згідно з пунктом 3 Інструкції № 89, виплата додаткової винагороди здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження військової служби на підставі наказів командирів (начальників) (далі - командири) органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ (далі - військові частини), а командирам військових частин - на підставі наказів командирів вищого рівня.
Відповідно до пункту 4 Інструкції №89, підготовка проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди, покладається на підрозділи, що відповідають за облік особового складу. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються не пізніше 10 числа поточного місяця.
Підставою включення військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди є рапорт командира (начальника) підрозділу, що має містити інформацію про військове звання, прізвище ім`я та по-батькові, кількість днів та дати участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця та підстави залучення цих військовослужбовців до бойових дій або заходів із зазначенням реквізитів конкретних документів, що підтверджують участь військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Безпосередня участь військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій підтверджується відповідно до Порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, затвердженого наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 (далі по тексту - Порядок № 89).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 89, під терміном безпосередня участь військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (далі бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії в районах ведення воєнних (бойових) дій, що визначаються Головнокомандувачем Збройних Сил України; бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими розпорядженнями, із всебічного забезпечення військових частин (підрозділів) в районі ведення воєнних (бойових) дій; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях України; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів в разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т. ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань із знешкодження (знищення) незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), диверсійно-розвідувальних сил та інших збройних формувань агресора (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання завдань підрозділами артилерії з вогневого ураження противника; виконання завдань підрозділами протиповітряної оборони з ураження повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій; ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т. ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання групами розмінування завдань з розмінування або робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях.
Згідно з пунктом 2 Порядку №89, для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або заходах використовуються такі документи: журнал бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або книга служби нарядів та подій, що відбувалися або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад або довідка командира військової частини про підтвердження безпосередньої участі відряджених (прикомандированих) військовослужбовців у бойових діях або заходах. Рапорт (донесення) командира підрозділу про участь у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (виконання бойових або спеціальних завдань). До рапорту долучаються списки особового складу (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих (прикомандированих) підрозділів, військовослужбовців), які брали участь у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, періодів участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.
Згідно з пунктом 3 Порядку №89, облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, здійснюється штабами військових частин.
Виходячи з правового висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 07.11.2024 у справі №520/117/23, положення Інструкції №89 та Порядку №№89 підлягають застосуванню до спірних правовідносин у даній справі.
Слід також зауважити, що постановою КМУ №43 від 20.01.2023 пункт 2-1 Постанови №168 викладено в новій редакції, яка вже передбачала, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.
Відповідно, на виконання пункту 2-1 Постанови № 168 та з метою визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України на період дії воєнного стану Міністерство внутрішніх справ України видало наказ від 26.01.2023 № 37 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України» (далі - Порядок №37).
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з 29.03.2022 для визначення/підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів підлягають застосуванню норми Інструкції № 89 та Порядку № 89, а з 01.02.2023 - норми Порядку № 37.
За приписами підпункту 3 пункту 2 Порядку №37, на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
За приписами пункту 3 Порядку №37, до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належить виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення військових частин (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовими розпорядженнями в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником (взаємного вогневого контакту);
3) завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки;
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових завдань з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
8) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
9) бойових завдань з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії.
У відповідності до пункту 4 Порядку №37 передбачено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або книга служби нарядів та подій, що відбувалися, або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку), на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), періодів (кількості днів) участі військовослужбовця в бойових діях або заходах.
Підтвердження виконання бойових завдань, визначених підпунктом 7 пункту 3 цих Порядку та умов, здійснюється на підставі таких документів:
- витягу з наказу (бойового розпорядження) командувача Національної гвардії України, штабу оперативного (оперативно-тактичного) угруповання, начальника територіального управління, командира військової частини про виконання завдання з розмінування;
- акта виконаних робіт з розмінування місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів) та/або формуляра загороджень.
Аналіз наведених норм законодавства дозволяє колегії суддів дійти висновку, що підставою для виплати підвищеної додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. є документально підтверджений факт здійснення безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за фактичний час виконання ними цих службових обов`язків.
В той же час, обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, що здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.
Отже, з метою вирішення даної справи, з огляду на положення п. 1 Постанови № 168, суд апеляційної інстанції вважає необхідним встановити чи дотримано позивачем обов`язкову умову для отримання додаткової винагороди до 100 тис.грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні, а саме чи наявне у ОСОБА_1 поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, отримане під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує наступні висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 05.06.2025 у справі № 520/16421/23, відповідно до яких суди мають вдаватись до встановлення причинного зв`язку, отриманого позивачем захворювання із його участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Йдеться про встановлення причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання, яке в подальшому призвело до каліцтва, із захистом Батьківщини та чим це підтверджується. 
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.12.2023, ОСОБА_1 в період, зокрема з 25.02.2022 по 30.03.2022, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у місті Харків.
В якості підстави зазначено накази командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.04.2022 № 85, від 07.04.2022 № 88, від 14.05.2022 № 127, від 09.07.2022 № 183, від 03.08.2022 № 208 (про оголошення періодів участі у заходах для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн.).
Разом з цим, колегія суддів вважає, що вказаною довідкою не підтверджується безпосередня участь позивача, як військовослужбовця Національної гвардії України у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів, в розумінні п. 1 Порядку № 89 та п. 3 Порядку № 37.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту форми Н-5* та акту №124/22 форми Н-1*, опитаний головний сержант, помічник начальника військового наряду 2 відділення з взводу охорони роти з охорони дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець за контрактом ОСОБА_1 , пояснив, що 05.03.2022 повинен був заступати в зовнішній патруль на військовому містечку №1 о 03 годині 00 хвилин. До заступання на службу головний сержант ОСОБА_1 знаходився в підвальному приміщенні військового гуртожитку, прокинувшись заздалегіть, а саме о 02 годині 15 хвилин почав готуватися для заступання на чергування в зовнішній патруль. Приблизно о 02 годині 33 хвилини пролунав гучний вибух, внаслідок чого вибухова хвиля вирвала двері підвального приміщення та відкинула головного сержанта ОСОБА_1 на підлогу, де знаходились дитячі санчата та велосипеди, після того як головний сержант ОСОБА_1 підвівся пролунав знову вибух, вибухова хвиля знову збила його з ніг, внаслідок чого він вдарився головою о підлогу, після чого ОСОБА_1 відчув запаморечення в голові, головний біль та дзвін у вухах, після чого вийшов з приміщення за допомогою товаришів на вулицю. На вулиці головний сержант ОСОБА_1 більш менш прийшов до тями, але ще пару разів втрачав свідомість та відчував себе не дуже в доброму стані.
З наведеного слідує, що позивачем не виконувалось бойове завдання в момент вибуху 05.03.2022 в розумінні п.1 Порядку №89 та п. 3 Порядку № 37.
Крім того, позивач на підтвердження того, що він дійсно 05.03.2022 безпосередньо приймав участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії посилається на факт виплати йому за березень 2022 року грошової винагороди за Постановою № 168 у сумі 35357,14 грн..
Разом з цим, колегія суддів критично оцінює вказане твердження, адже виплата вказаної суми не свідчить про безпосереднє залучення позивача до бойових дій протягом всього березня місяця, а, виходячи з зазначеного розміру, вказує на виплату додаткової винагороди лише за декілька днів.
Враховуючи наявні в матеріалах докази, у колегії суддів відсутні підстави стверджувати, що 05.03.2025 позивач отримав травму під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, як обов`язкової умови для виплати додаткової винагороди до 100 тис.грн. за Постановою № 168.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка ВЛК ВЧ НОМЕР_4 від 27.08.2022 № 693, згідно з якою: « Діагноз – гостра стресова реакція у вигляді тривожно-депресивного синдрому. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Також, у довідці ВЛК ВЧ НОМЕР_4 від 25.11.2022 №1211 зазначено, що медичним діагнозом є висновок про розлад адаптації, асоційований з бойовим стресом у вигляді тривожно-дисомнічного синдрому та виходу у легку астенію. «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.».
Отже, медичні документи підтверджують факт отримання позивачем захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Тобто, ключовим є те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні саме через захворювання, а не поранення (травма, контузія, каліцтво).
При цьому, вказану обставину позивач в апеляційній скарзі визнає.
Відповідно до пункту 11 розділу VIII Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.04.2017 № 285, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) військовослужбовців НГУ приймаються в формулюваннях, передбачених Положенням про ВЛЕ у ЗС України.
Так, відповідно до пункту 20.5 Положення № 402, постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.
Розділом 21 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України. Так, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини в період громадянської та Другої світової воєн» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії і флоту у роки громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни.
в) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
г) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане військовослужбовцем у результаті нещасного випадку за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок вчинення ним правопорушення.
ґ) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період участі в бойових діях, забезпечення бойової діяльності військ (флотів) на території інших країн (Перелік країн затвердженопостановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
е) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини в період громадянської та Другої світової воєн» - якщо воно виникло під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії і флоту у роки громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни.
є) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
ж) «Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби» - якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.
з) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій.
и) «Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН» - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі національного контингенту досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій.
і) «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН» - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій Місії ООН, за період служби у складі національного контингенту досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
ї) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі національного персоналу» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі національного персоналу.
й) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримано військовослужбовцем під час виконання миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії.
Тобто, формулювання "поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", "захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" та «захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - є різними правовими категоріями і виплата додаткової винагороди за час лікування пов`язується саме з отриманням "поранення (травми, контузії, каліцтва)" а не "захворювання".
Матеріали справи не місять доказів в підтвердження позивачем факту перебування у спірні періоди на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку саме з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що норми Постанови № 168 передбачають підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні лише у зв`язку з отримання поранення (контузії, травми чи каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, а не у зв`язку з захворюванням.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи міститься свідоцтво про хворобу № 406 від 17.07.2023, яким позивача визнано непридатним до військової служби та встановлено наступне: 
«Затяжне порушення адаптації, асоційоване із бойовим стресом у вигляді стійко вираженого тривожно-депресивного, астено-дисомнічного синдромів. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. 
Наслідки мінно-вибухової травми (05.03.2022): ЗЧМТ, струсу головного мозк, у вигляді цефалгічного, вестибуло-атактичного синдромів, суб?єктивного вушного шуму. 
Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. 
Гіпертонічна хвороба Іст., Іст. СНо. Ангіопатія сітківки обох очей. Остеохондроз, спондилоартроз шийного та поперекового відділів хребта з м?язово-тонічним синдромом, помірним порушенням функцій. Остеоартроз лівого акроміально-ключичного зчленування без порушення функції Захворювання, ТАК, пов`язано з проходженням військової служби.
Ретроцеребеллярна арахноідальна кіста з гіпотрофією мозочка. Простий короткозорий астигматизм правого ока. Захворювання, НІ, не пов`язано з проходженням військової служби.».
Колегія суддів зазначає, що на дату отримання позивачем травми (05.03.2022) та протягом існування всього спірного періоду (до 22.05.2023) жодним документом не було підтверджено, що травма позивача є такою, що пов`язана із захистом Батьківщини, а, відтак, у відповідача були відсутні підстави для виплати грошової винагороди до 100 тис.грн. відповідно до Постанови № 168 за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні. Доказів оскарження позивачем довідок ВЛК від 27.08.2022 та від 25.11.2022 матеріали справи не містять, вони є чинними та не скасованими.
Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційним розглядом підтверджено обставини відсутності у спірних правовідносинах вини у діях посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 , а позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з діями відповідача утворювали підстави для задоволення позову.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Водночас, оскільки суд першої інстанції фактично дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, однак неповно встановив фактичні обставини та виходив з інших підстав відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції належить змінити з підстав та мотивів його прийняття.
Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни рішення суду в мотивувальній частині, з урахуванням висновків встановлених вище.
В іншій частині рішення доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 по справі № 520/19646/25 - змінити з підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 по справі № 520/19646/25 залишити без змін.. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко