Справа № 947/4253/26
Провадження № 3/947/843/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05.03.2026 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., за участю адвоката Макарова І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №571369 від 20.01.2026 року, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, 
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу серії ЕПР1 №571369 від20.01.2026 року, 20.01.2026 року о 21:55 годин на вул. Люстдорфська дорога, 94-А в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi А8 державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а сааме: поведінка, що не відповідає обстановці, сповільненість, неприродна блідість. Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку у закладі охорони здоров`я водій відмовився.
В судове засідання ОСОБА_1 не  з`явився, сповіщенний належним чином, клопотання про відкладення слухання справи та розгляд справи за його особистою участю суду не надавав.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Макаров І.М. не наполягав на слуханні справи в присутності ОСОБА_1 , просив суд розглянути справу за його відсутністю. Пояснив, що ОСОБА_1 свою вину не визнає. 
Зазначив, що 20.01.2026 року він дійсно керував автомобілем Audi А8, був зупинений працівниками поліції, біля будинку 94-А. До нього підійшли працівники поліції не представились йому. Працівник поліції запитав його, як він себе почуває, він повідомив, що йому зле через біль у серці. Пояснив працівникам поліції, що він нічого не вживав. ОСОБА_1 не розумів у чому його підозрюють, що його безпідставно звинувачують у стані алкогольного чи наркотичного сп`ніння. ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що він не в повному обсязі розуміє, роз`яснення українською мовою. Він не відмовлявся від проходження медичного огляду, після роз`яснення, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову, він пояснив, що він згодний проїхати на медичний огляд, однак працівники поліції вирішили скласти протокол за відмову від проходження медичного огляду, та склали протокол Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не відсторонювали. Враховуючи викладене просить закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 ..
Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного переконання.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини  ОСОБА_1 порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.
В судовому засіданні був переглянутий відео запис з флеш USB (а.с.6-а), який був залучений працівниками поліції до матеріалів справи. З відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 пояснює, що він не зрозумів, про що йдеться мова, після роз`яснень працівника поліції, він погодився проїхати до лікарні, він просить провести його до лікарні, але працівники поліції відмовляють йому в цьому. 
Суд намагався переглянути в судовому засіданні переглянути відео запис з місця виявлення адміністративного правопорушення, який був залучений працівниками поліції до матеріалів справи, але дослідити відео запис не представилось можливим, так як відеозапис не відтворюється, тобто спростувати пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Макарова І.М. не вбачається можливим. 
Будь яких заяв або клопотань представник ОСОБА_1 - адвоката Макарова І.М.не заявляв.
У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 571369 від 20.01.2026 року в графі «свідки чи потерпілі» зазначено, що не залучались.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
При викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно  ОСОБА_1 за наявними доказами по справі. 
Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом були досліджені наявні в матеріалах справи, які стали підставою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .. З залученного працівниками поліції відеозапису на флеш накопчувачі вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження в медичному закладі огляду на стан сп`яніння, а навпакаи просив працівників поліції, після чого працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення, розглядаючи в сукупності зазначені документи, суд приходить до висновку, що дані документи складенні працівником поліції не доводять провини ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України, а відео долучене до матеріалів справи взагалі спростовує відмову ОСОБА_1 від проходження будь якого медичного огляду. 
Відповідно до ст.62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд –
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя         Г. В. Войтов