ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/90/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Вронської Г. О., Губенко Н. М., 

розглянув у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Україна"
про стягнення витрат на правову допомогу

з розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2025 
(суддя Чинчин О. В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025
(головуюча - Демидова А. М., судді: Владимиренко С. В., Ходаківська І. П.)
у справі за позовом  ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Україна"
про визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради

ВСТАНОВИВ:

1. У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Україна" (далі - Товариство, відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення (протоколу) наглядової ради відповідача № 01-03/2023 від 14.03.2023 про дострокове припинення повноважень з 14.03.2023 одноособового виконавчого органу Товариства - директора ОСОБА_1 .

2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 у справі № 904/4127/23 позов задоволено повністю.

3. 02.07.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025, яким у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

4. 02.12.2025 ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 скасувати й направити справу на новий розгляд до цього суду. Скаржник також подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги. 16.01.2026 скаржник надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку уточнену редакцію касаційної скарги, до якої додав квитанцію про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. 

5. Товариство у відзиві на касаційну скаргу, зокрема заявило, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з переглядом справи № 910/90/25 у суді касаційної інстанції складає 30 000,00 грн за надану правову допомогу адвокатом. 

6. 17.03.2026 Верховний Суд ухвалив постанову у справі, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

7. 19.03.2026 Товариство подало до Верховного Суду через систему "Електронний суд" заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат заявником додано копію договору про надання правничої допомоги від 11.02.2026, копію додаткової угоди № 1 від 02.03.2026, копію акта виконаних робіт № 1 від 18.03.2026.

8. Представником ОСОБА_1 подано клопотання про зменшення суми судових витрат в якому просить зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Альянс-Україна" суму витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи № 910/90/25, до 5 000 грн.

9. Клопотання мотивовано тим, що:

- надані адвокатом послуги в частині "ознайомлення з касаційною скаргою; консультування Клієнта щодо стратегії захисту" є складовими частинами єдиного процесу створення і написання відзиву на касаційну скаргу. Тобто, адвокатом, за цих обставин, не здійснено формування правової позиції відповідача, оскільки вона вже була сформована раніше, єдине - адвокат здійснив виклад такої позиції з посиланням на практику Верховного Суду;

- щодо наданих відповідачеві послуг в частині "написання та подання інших процесуальних документів по справі" - позивач зазначає, що відповідачем не було подано до Суду інших процесуальних документів, крім як відзиву на касаційну скаргу та клопотання про стягнення судових витрат;

- розмір витрат відповідача на правничу допомогу є завищеним, неспівмірним та непропорційним до предмету спору.

10. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 ГПК України якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

11. Розглянувши заяву Товариства щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про зменшення розміру стягнення, суд касаційної інстанції вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

12. З метою надання правничої допомоги між Товариством та адвокатом Жадановим Ігорем Геннадійовичем укладено договір про надання правової допомоги від 11.02.2026 (далі - Договір).

13. За цим Договором адвокат зобов`язується за завданням Клієнта надавати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього Договору. Під послугами у цьому Договорі розуміється наступне: захист, представництво та надання інших видів правової допомоги (пункт 1.1. Договору). 

14. Розмір гонорару та порядок його оплати визначається Сторонами за погодженням, про що може складатись відповідна додаткова угода до цього Договору (пункт 3.2. Договору).

15. Факт надання передбачених цим Договором послуг підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг або виставленим рахунком-фактурою на оплату (пункт 4.1. Договору).

16. 02.03.2026 сторонами укладено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 11.02.2026 (далі - Додаткова угода).

17. Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди клієнт та адвокат домовились, що адвокат надає послуги з професійної правничої допомоги Клієнту - відповідачеві в межах перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду господарської справи № 910/90/25. При цьому, вартість послуг враховуючи положення п.3.2. Договору про надання правової допомоги № б/н від 11.02.2026 Сторони визначили у фіксованому розмірі, що складає 30 000 (тридцять тисяч) гривень без ПДВ, та включає в себе вартість ознайомлення з касаційною скаргою, консультування клієнта щодо стратегії захисту та підготовку відзиву на касаційну скаргу, написання та подання інших процесуальних документів по справі, представництво інтересів клієнта адвокатом в судових засіданнях в касаційній інстанції не залежно від їх кількості тощо.

18. Сторони погодили наступний порядок оплати гонорару: оплата послуг за цією Додатковою угодою здійснюється після завершення розгляду справи у суді касаційної інстанції (тобто після ухвалення судового рішення). Оплата послуг за відповідним актом виконаних робіт здійснюється протягом 6 (шести) років з дня підписання акту виконаних робіт (пункт 2 Додаткової угоди).

19. Сторони погодили, що під участю у судових засіданнях по справі мається на увазі підготовка до судового засідання, прибуття до місця проведення судового засідання, очікування початку судового засідання, участь у судовому засіданні по справі безпосередньо (у разі його проведення), з`ясування наслідків проведеного судового засідання та вчинення пов`язаних із цим процесуальних дій (таких як ознайомлення під розписку з датою наступного судового засідання, складання пов`язаних із цим заяв та клопотань (зокрема, про розгляд справи за відсутності, про перенесення або відкладення судового засідання, про призначення судового засідання на іншу дату та інших). У разі, якщо судове засідання за певних причин фактично не відбулося (зокрема, але не виключно, перебування суду у нарадчій кімнаті, у відпустці або на лікарняному тощо; неявка інших учасників з будь-яких причин, повітряні тривоги тощо), або з метою ефективності судового розгляду в інтересах доцільності було вирішено скласти заяву про розгляд справи за відсутності та не брати участь безпосередньо у судовому засіданні, то такі дії' не вважаються відсутністю участі адвоката у призначеному судовому засіданні. Судове засідання, яке тривало менше однієї години, вважається таким, що тривало одну годину. Судове засідання що тривало більше години округляється до відповідної цілої кількості годин. Вказане стосується і судових засідань, призначених у режимі відеоконференції (пункт 3 Додаткової угоди).

20. 18.03.2026 Товариством та адвокатом Жадановим Ігорем Геннадійовичем підписано акт виконаних робіт № 1, в якому визначено вартість наданих послуг - 30 000,00 грн.

21. Згідно з актом, вбачається, що послуга має фіксований розмір оплати та включає в себе: ознайомлення з касаційною скаргою, консультування клієнта щодо стратегії захисту, підготовка та подання відзиву на касаційну скаргу, написання та подання інших процесуальних документів по справі, представництво інтересів клієнта адвокатом в судових засіданнях в касаційній інстанції (КГС/ВС) 03.03.2026 о 10:40, 17.03.2026 о 10:40.

22. З наведеного вбачається, що заявник надав докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

23. Проаналізувавши надані заявником докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на те, що винагорода за надання правової допомоги сторонами погоджена та визначена у вигляді фіксованої суми, колегія суддів відзначає таке.

24. Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

25. Згідно із статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

26. Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону № 5076-VI);
(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

27. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону № 5076-VI.

28. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пунктах 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

29. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

30. Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

31. У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

32. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

33. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

34. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

35. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

36. Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
- поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

37. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

38. Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

39. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

40. Водночас, за приписами частини шостої цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

41. Отже, процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди з розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

42. Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів відзначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).

43. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

44. Як вбачається з наданих доказів, адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги з правничої допомоги під час розгляду справи № 910/90/25 в суді касаційної інстанції на загальну суму 30 000,00 грн та ця сума є фіксованою.

45. Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

46. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

47. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

48. У клопотанні про зменшення суми судових витрат скаржником було висловлено заперечення з посиланням, зокрема, на те, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу є завищеним, неспівмірним та непропорційним до предмету спору та на те, що правова позиція відповідача вже була сформована раніше.

49. Суд враховує, що правова позиція відповідача була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, адвокат Жаданов І.Г. надавав правову допомогу позивачу у судах першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Отже підготовка цієї справи до розгляду в суді касаційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

50. Колегія суддів вважає, що складність виконаних адвокатом відповідача робіт (наданих послуг) з надання юридичних послуг в суді касаційної інстанції не є співмірною із заявленим розміром витрат на правничу допомогу (загальна сума 30 000 грн).

51. Суд звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

52. Разом з тим заявник не обґрунтував розміру заявленої суми до стягнення з урахуванням того, що такі витрати є не лише фактичними, але й розумними у своєму розмірі та неминучими. 

53. Колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 30 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, а отже, їх розмір є необґрунтованим.

54. Отже, враховуючи наведене, оцінивши доводи заяви відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та клопотання позивача про зменшення суми судових витрат, зважаючи на зазначені вище критерії їх оцінки та керуючись статтями 2, 123, 80, частиною четвертою статті 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства та про те, що на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Україна" слід стягнути з ОСОБА_1 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірними з виконаною роботою у суді касаційної інстанцій.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Україна" про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом касаційної скарги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Україна" (01054, місто Київ, вул. Франка Івана (Шевченківський р-н), будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 31283997) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. 

3. В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Україна" відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча  І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко