ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року       м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача     ОСОБА_1 
суддів        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
при секретарі судового засідання   ОСОБА_4 
за участю сторін судового провадження:
прокурора       ОСОБА_5 
обвинуваченого     ОСОБА_6 
захисника      ОСОБА_7 
потерпілої      ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 12025262020003946 від 05.12.2025 року за апеляційною скаргою прокурора у провадженні – прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 січня 2026 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борівці Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше судимого - вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, з дворічним іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
УСТАНОВИЛА:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 січня 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. 
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.02.2024 у виді одного року позбавлення волі, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
ЄУНСС: 718/3570/25  Суддя-доповідач у 1-ій інстанції: ОСОБА_10 
НП: 11-кп/822/117/26  Суддя-доповідач: ОСОБА_1 
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з моменту його затримання – 05.12.2025 з 13:39 хв. 
Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення в період з 05.12.2025 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередньо обраний - тримання під вартою до вступу даного вироку в законну силу.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в розмірі 12 497 (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 11 коп. 
Вирішено долю речових доказів.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 04.12.2025 приблизно 22:30 год діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, розуміючи протиправне значення своїх дій, перебуваючи на території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , через відсутнє скло у вхідних дверях будинку відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi» «Redmi 12С» із сім картою мобільного оператора «ВФ Україна» за номером НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирвавши його з рук її малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилася в середині зазначеного будинку.
Після вчинення своїх протиправних дій ОСОБА_6 , незважаючи на намагання потерпілої ОСОБА_8 припинити його протиправні дії, покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. 
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 , відповідно до висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-25/15228-ТВ від 22.12.2025 завдано майнову шкоду на загальну суму 3 327 гривень 80 копійок.
Дані дії було вчинено останнім в умовах дії воєнного стану, оскільки 24.02.2022 Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 № 26/2025 строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 був затверджений Закон України № 4643-ІХ від 21.10.2025 про продовження строку дії воєнного стану, який діє по теперішній час.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите заволодінні чужим майном (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що вона не заперечуючи кваліфікації дій засудженого, доведеності його вини у вчиненні злочину, просить скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме – необґрунтованим застосуванням норм ст. 69 КК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Кіцманського районного суду 14.02.2024 року призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. В іншій частині вирок залишити без змін. 
Стверджує, що суд всупереч Закону, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, формально вказав, що він враховує тяжкість скоєного злочину, однак фактично не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 скоїв умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також кваліфікуючі ознаки вчиненого кримінального правопорушення, а саме повторно та в умовах воєнного стану.
Вказує, що районний суд при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин, маючи не зняту та не погашену судимість, під час дії іспитового строку.
Також, на думку апелянта, судом не взято до уваги наявність лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання, що виключає можливість застосування ст. 69 КК України. 
Вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутня така пом`якшуюча обставина, як добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки предмет кримінального правопорушення – викрадений мобільний телефон вилучено в обвинуваченого працівниками поліції під час затримання в порядку ст. 208 КПК України та наразі він знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП № 3 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області відповідно до постанови слідчого від 24.12.2025 року. 
Стверджує, що молодий вік ОСОБА_6 та його виховання в багатодітній сім`ї не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а отже не є підставою для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому.
Звертала увагу суду на те, що вироком суду від 16.01.2026 року ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України засуджено до статочного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що є порушенням ст. 71 КК України, оскільки строк цього покарання є меншим ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України. 
Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.
Потерпіла ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилася та не повідомила суд про поважність причин її неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у ній, позицію обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки вважали оскаржуване рішення законим та обґрунтованим, думку потерпілої ОСОБА_8 , надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.
Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України в поданій апеляційній скарзі не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.
Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.
Прокурором оскаржується правильність призначеного обвинуваченому покарання, зокрема доцільність застосування ст. 69 КК України.
Судовою колегією апеляційного суду з оскаржуваного вироку встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції навів у вироку дані про ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.
При цьому, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та його молодий вік.
Обставиною, яка обтяжує покарання  ОСОБА_6 , на підставі ст. 67 КК України, судом визнано – вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Однак із вищевказаним висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Згідно положень ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.
З вироку суду встановлено, що однією з обставин, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд першої інстанції визнав молодий вік обвинуваченого, однак судова колегія апеляційного суду не може погодитися з такою позицією районного суду, оскільки молодий вік ОСОБА_6 не є обставиною, яка істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. 
Відтак, посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність такої обставини, що пом`якшує покарання, як молодий вік обвинуваченого, є слушним та обґрунтованим.
Окрім цього, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції враховував такі дані про його особу, як повне визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відомості про особу винного, який є особою молодого віку, раніше судимим, новий злочин вчинив під час звільнення від відбування покарання з випробуванням за попередній злочин, офіційно не працевлаштований, однак працював у сфері ремонту автотранспортну, на спеціальному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, проживає в багатодітній сім`ї, страждає на бронхіальну астму, батько помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мама є пенсіонером за віком та (зі слів) страждає на онкологічне захворювання.
При цьому, судом належним чином не враховано, що обвинувачений вже був судимий за вчинення корисливого злочину та вчинив новий умисний корисливий злочин, маючи не зняту та не погашену судимість, під час дії іспитового строку.
До того ж, в діях обвинуваченого наявна обставина, яка обтяжує покарання, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України – вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини. 
Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 районний суд безпідставно застосував положення ч. 1 ст. 69 КК України, та призначив надто м`яке покарання у виді двох років позбавлення волі, яке не буде достатнім для виправлення останнього і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів проти власності, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, неодружений, офіційно не працевлаштований, на спеціальному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, проживає в багатодітній сім`ї, страждає на бронхіальну астму, батько помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мама є пенсіонером за віком та (зі слів) страждає на онкологічне захворювання, те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, новий злочин вчинив під час звільнення від відбування покарання з випробуванням за попередній злочин, що свідчить про те, що він, на шлях виправлення не став та в короткий термін вчинив новий корисливий злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання колегія суддів визнає – щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яка була зазначена в обвинувальному акті як така, що пом`якшує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України. 
Обставиною, яка обтяжує покарання  ОСОБА_6 , на підставі ст. 67 КК України, колегія суддів визнає – вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини, яка була зазначена в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання.
Крім того, колегія суддів враховує позицію потерпілої у якої відсутні претензії до обвинуваченого та яка просила суд суворо не карати обвинуваченого, а також, те, що за фактичними обставинами вищевказане діяння є одноепізодним.
Враховується апеляційним судом і поведінка обвинуваченого до і після вчинення інкримінованого злочину.
Зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу обвинуваченого у своїй сукупності, на переконання колегії суддів свідчать про можливість призначити останньому покарання в мінімальних межах інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Призначаючи остаточне покарання обвинуваченому, судова колегія вважає доцільним призначити покарання на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Кіцманського районного суду 14.02.2024 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Оскільки рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України є необґрунтованим та не відповідає вимогам вказаної статті, тому підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.
Таким чином, на підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у провадженні – прокурора Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити.
Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 січня 2026 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в частині призначення покарання, - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Кіцманського районного суду 14.02.2024 року призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.
В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач: Судді:

____________  _______________   _________________
ОСОБА_1    ОСОБА_2     ОСОБА_3