Cправа № 127/1343/26
Провадження № 2-а/127/16/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
09 лютого 2026 року          м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді - Гриневича В.С. 
секретар судового засідання: Вчерашнюк А.О.
за участю представника позивача: адвоката Деркача В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №127/1343/26 за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що 08.01.2026 позивач виявив інформацію про те, що постановою Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України серії ЕНА №06469928 від 05.01.2026 його визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП – керування або експлуатація транспортним засобом, без номерного знаку, з номерним знаком, що не належним цьому засобу і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190 грн.
Позивач вважає, що вищевказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, як зазначається позивачем, у своїй постанові відповідач зазначив про те, що 06.01.2026 позивач керував автомобілем «INFINITI QX50» номерний знак НОМЕР_1 , який не відповідає вимогам стандартів, затверджених наказом МВС №166 від 02.03.2021, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Так, 05.01.2026, близько 21-40 год., позивач на автомобілі «INFINITI QX50», якому присвоєно номерний знак НОМЕР_1 та спеціальний номер НОМЕР_2 , про що вчинено відмітку у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який належить його матері ОСОБА_2 , повертався із змагань з вільної боротьби з м. Хмельницький додому у м. Вінницю.
На стаціонарному посту автодороги перед селищем Літин Вінницької області його зупинив працівник патрульної поліції у званні сержанта, який почав висувати претензії щодо нібито невідповідності номерних знаків автомобіля державним стандартам.
Він чітко йому відповів, що встановлений на автомобілі його матері номерний знак НОМЕР_2 встановлено згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , у якому зазначено цей спеціальний номер.
Цей спеціальний номерний знак, після відповідного дозволу територіального сервісного центру НОМЕР_4 , був замовлений у ліцензованого виробника.
Номерний знак був на алюмінієвій основі. Під час виготовлення виробником було запропоновано власнику автомобіля, тобто матері позивача ОСОБА_2 , вибити (а не наклеїти), національний герб України. Його мати погодилась, оскільки є патріоткою своєї країни і це не заборонено законом.
Автомобіль з цим номерним знаком проїжджав по різних дорогах України і жодних претензій з боку патрульної поліції не виникало.
В це час до позивача підійшов інспектор патрульної поліції у званні молодшого лейтенанта і разом з сержантом заблокували автомобіль позивача та почали висувати претензії щодо відсутності страхового полісу (насправді він діє до кінця 2026 року) та що позивач перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Молодший лейтенант наказав позивачу очікувати лікаря-нарколога. Позивач прочекав майже годину, і не дочекавшись лікаря-нарколога, якого ніхто і не викликав (фізичний стан позивача був бездоганний і це добре бачили працівники поліції), зважаючи на дуже холодну погоду на той час, розблокував свій автомобіль та поїхав додому у м. Вінницю.
Перед цим один з поліцейських повідомив позивачу, що він має підписати складений ним документ про порушення вимог ПДР України та сплатити штраф. Однак, він відмовився це робити, оскільки це були незаконні дії службових осіб і йому відмовили у наданні копії документа.
На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 19.01.2026 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №06469928 від 05.01.2026 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн за адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку відповідача, вимоги позивача є безпідставними. Так, під час патрулювання 08.01.2026 на А/Д М-30 347 км поліцейським роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_3 зупинено автомобіль Infiniti qx 50, днз НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував даним автомобілем з номерним знаком, який не відповідає вимогам стандартів затверджених наказом МВС №166 від 02.03.2021, чим порушив п. 2.9 в) ПДР України.
Встановивши всі обставини правопорушення, поліцейським було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №6469928 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
На думку представника відповідача оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити.
Представник відповідача, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотанням від 06.02.2026 представник відповідача Ковальчук Д.О. просив справу розглядати без його участі та відмовити у задоволенні позову.
Згідно частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.01.2026 інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Бальбою Артемом Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6469928, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 05.01.2026 о 21:56 год. на дорозі АД МЗО 347 КМ, керував транспортним засобом «INFINITI QX50», з номерним знаком який не відповідає вимогам стандартів затверджених наказом МВС номер 166 від 02.03.2021, чим порушив п. 2.9 в) ПДР – Керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.
Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1190 гривень.
Надаючи оцінку оскаржуваній постанові судом враховується наступне.
Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі частини перша і друга статті 121-3 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.
Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Бальбою Артемом Олеговичем.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою статті 121-3 КУпАП.
За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з частиною першою статті 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував транспортним засобом з номерним знаком який не відповідає вимогам стандартів затверджених наказом МВС номер 166 від 02.03.2021, чим порушив п. 2.9 в) ПДР.
Згідно з пунктом 2.9 ПДР України водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;
в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:
не належить цьому засобу;
не відповідає вимогам стандартів;
закріплений не в установленому для цього місці;
закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;
неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;
г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;
ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;
д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);
е) користуватися розпізнавальним знаком “Водій з інвалідністю” за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно з частиною одинадцятою статті 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.
Відповідно до статті 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 вказаного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Суд звертає увагу на те, що на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №6469928, представником відповідача надано суду компакт-диск з записом з місця події. 
В позовній заяві позивачем зазначалось про те, що номерний знак був на алюмінієвій основі. Під час виготовлення виробником було запропоновано власнику автомобіля, тобто матері позивача ОСОБА_2 , вибити (а не наклеїти), національний герб України. Його мати погодилась, оскільки є патріоткою своєї країни і це не заборонено законом.
З наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 слідує, що державний номер знак автомобіля «INFINITI QX50» - НОМЕР_1 , а також автомобілю присвоєно спеціальний номер « НОМЕР_2 », про що зазначено в особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Суд звертає увагу на те, що наказом Міністерства внутрішніх справ від 02.03.2021 №166 "Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за № 353/35975, затверджено «Вимоги до номерних знаків транспортних засобів» (далі - Наказ №166).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Типи та основні розміри знаків» Вимог до номерних знаків транспортних засобів (затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 02.03.2021 №166) номерний знак «N7777N» відноситься до типу 7-1, а саме «Знаки для автомобілів, які виготовляються за індивідуальними замовленнями їх власників».
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ «Вимоги до інформаційного змісту знаків» Вимог до номерних знаків транспортних засобів (затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 02.03.2021 №166) на знаках типів 1-3, 5-7, 11, 13-17 та підтипів 8-2, 12-2 має бути символ державної належності транспортного засобу.
Абзацом 5 пункту 2 розділу ІІІ «Вимоги до інформаційного змісту знаків» Вимог до номерних знаків транспортних засобів (затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 02.03.2021 №166) передбачено, що символ державної належності транспортного засобу зазначається таким чином: зліва у верхній частині знака у вигляді зображення малого Державного Герба України на тлі прямокутника синього кольору на знаках типу 7.
Відповідно до абзацу 3 пункту 6 розділу ІІІ «Вимоги до інформаційного змісту знаків» Вимог до номерних знаків транспортних засобів (затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 02.03.2021 №166) на знаках типів 7, 11 код адміністративно-територіальної належності розміщують під символом державної належності, на знаках підтипу 6-1 — у верхній частині знака, а на знаках підтипів 3-3, 6-2 — у верхній лівій частині знака. 
Таким чином, з наведених вище норм слідує висновок, що на індивідуальних номерних знаках має бути:
- символ державної належності транспортного засобу, який розміщується зліва у верхній частині знака у вигляді зображення малого Державного Герба України на тлі прямокутника синього кольору;
- код адміністративно-територіальної належності транспортного засобу, який розміщують під символом державної належності.
Однак, з матеріалів справи, зокрема з відеозапису з бодікамери поліцейського слідує, що 05.01.2026 на автомобілі «INFINITI QX50» було встановлено спеціальний номерний знак «N7777N, на якому окрім символа державної належності транспортного засобу, який розміщується зліва у верхній частині знака у вигляді зображення малого Державного Герба України на тлі прямокутника синього кольору, та окрім коду адміністративно-територіальної належності транспортного засобу - 02, було нанесено (наклеєно чи вибито) зображення Державного Герба України.
Разом з тим, наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.03.2016 № 174 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 грудня 2018 року № 1058) затверджено «Порядок замовлення, видачі та обліку номерних знаків транспортних засобів, що виготовляються на індивідуальне замовлення їх власників».
Згідно пунктом 9 розділу І «Загальні положення» Порядку замовлення, видачі та обліку номерних знаків транспортних засобів, що виготовляються на індивідуальне замовлення їх власників (затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.03.2016 № 174 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 грудня 2018 року № 1058)) забороняється також використовувати чи імітувати зображення Державного Герба України або Державного Прапора України (крім символів державної належності, передбачених чинними державними стандартами України), державних символів інших країн та міжнародних організацій, офіційні назви органів державної влади України або їх скорочені найменування, крім випадків, передбачених чинним законодавством.
Отже, судом встановлено, що спеціальний номерний знак «N7777N, встановлений на автомобілі «INFINITI QX50», на якому окрім символа державної належності транспортного засобу, який розміщується зліва у верхній частині знака у вигляді зображення малого Державного Герба України на тлі прямокутника синього кольору, та окрім коду адміністративно-територіальної належності транспортного засобу - 02, нанесено (наклеєно чи вибито) зображення Державного Герба України, не відповідає вимогам стандартів.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не доведено належними засобами доказування того, що адміністративне правопорушення ним не вчинялося.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем допущено порушення вимог Правил дорожнього руху України, зокрема здійснювалося керування транспортним засобом, на якому встановлено номерний знак, який не відповідає вимогам стандартів. Працівником УПП у Вінницькій області, як уповноваженою особою Національної поліції, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП України. При цьому, поліцейський з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами. Відтак, постанова серії ЕНА №6469928 від 05 січня 2026 року винесена в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.
Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору, слід залишити без відшкодування.
На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 121-3, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову серії ЕНА №6469928 від 05.01.2026, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Бальбою Артемом Олеговичем, якою притягнуто  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:
Позивач:  ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.
Суддя