Слобідський районний суд міста Харкова 

Номер провадження 1-кп/641/506/2026 	Справа № 641/2882/26 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у порядку спрощеного провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12026226180000054 від 18.03.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Куп`янськ Харківської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця, який перебуває на посаді командира бойової машини-командира 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС – 121144А/215, у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Ленінского районного суду міста Полтави від 06.09.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, 18.10.2024 знятий з обліку Слобідського РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області у зв`язку із пересиланням судового рішення стосовно військовослужбовця у військову частину НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - 

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.
Воєнний стан неодноразово продовжувався Указами Президента України, в останній раз Указом Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Законом України від 12.01.2026 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.
Згідно з витягом з наказу № 323 від 06.10.2025 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), молодший сержант ОСОБА_3 , командир бойової машини - командир 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 121144А/215, вважається таким, що з 06.10.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Проходячи військову службу на посаді командира бойової машини - командира 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, молодший сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальний проступок, а саме нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Так, 14.03.2026 близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_3 зайшов до приміщення кухні квартири АДРЕСА_3 , де стояла та спілкувалася з мешканкою квартири ОСОБА_4 , з якою у нього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт.
Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю, суб`єктивно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 на відстань витягнутої руки, та, стоячи обличчям до останньої, наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя.
Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді розлитого синця на лівій щоці, що розповсюджується на ліву навколоочну ділянку, ліву носогубну складку та ділянку нижньої щелепи зліва, на тлі набряку м`яких тканин, з наявністю, зі сторони слизової оболонки лівої щоки в проекції ушкодження на шкірі, забитої рани.
Встановлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує шість днів, але не перевищує трьох тижнів (21 день) (згідно п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили потерпілому короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_4 під час досудового розслідування надала заяву, в якій зазначила, що згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Згідно заяви ОСОБА_3 від 30.03.2026, яка була складена і підписана у присутності захисника ОСОБА_5 обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило потерпілій короткочасний розлад здоров`я.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, військовослужбовець, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем несення служби характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України та пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, що він військовослужбовець, враховує обставину що пом`якшує покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, та приходить до висновку, що покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень. 
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов потерпілою не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -   	ОСОБА_1