16.04.2026 Справа № 331/7297/25
Провадження № 2-а/331/24/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року      м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Антоненко М.В.
за участю секретаря : Волотко М.П.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автотранспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серіїсерії АВ № 00006244 від 30.05.2025 року, винесену головним спеціалістом Відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Теслюк Є.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 132-1 КУпАП з накладанням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 гривень 00 копійок.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач – ОСОБА_1 є громадянином республіка Грузія, який більше 20-ти років мешкає у місті Запоріжжя на праві постійного проживання, що підтверджується відповідною посвідкою. Окрім того, на даний час позивач є засновником та одночасно директором ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕТОН МАРКЕТ", код ЄДРПОУ 38415529 (ТОВ «БМ»). Так зокрема ТОВ «БМ» - є юридичною особою, яка створена та здійснює діяльність з надання в оренду вантажних автомобілів (КВЕД 77.12 (основний), надання в оренду вантажних автомобілів чи легкових автотранспортних засобів (КВЕД 77.12), надання в оренду нерухомого майна і інших машин та устаткування (КВЕД 68.20 та КВЕД 77.39). Зазначене підтверджується відповідною випискою з ЄДРПОУ підприємства. Для здійснення вищезазначеної діяльності підприємством у 2015 року було придбано багато різноманітної автомобільної техніки, спеціалізованих автотранспортних засобів та устаткувань, в тому числі вантажні самоскиди, автобетонозмішувачі, автобетононасоси, навантажувачі тощо. Окрім того підприємство має у власності майновий комплекс розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 5а, який включає в себе будівлі, споруди та спеціалізоване обладнання для виробництва бетону (бетонно-змішувальний вузол), який розташований на земельній ділянці 0,353 гек. 
Фактично, основна діяльність вищевказаного Товариства де позивач займає посаду директора зводиться до того, що підприємство надає в тимчасову експлуатацію третім особам власне майно (механізми та транспортні засоби) як на довгостроковій так і на короткостроковій основі, за користування яким інші суб`єкти господарювання сплачують відповідні орендні платежі. Будь-якої виробничої діяльності чи діяльності з надання послуг перевезення вантажів ТОВ «БМ» не веде з моменту заснування, що підтверджується як фінансовим так і бухгалтерським обліком підприємства. 
Так зокрема у власності ТОВ «БМ» перебуває Спеціальний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC, держ № НОМЕР_1 . Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та відкритими даними реєстрів та баз даних України. Разом з тим, 01.08.2019 року ТОВ «БМ» уклало з ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "БЕТОН МАРКЕТ" договір оренди авто від 01.08.2019 року за яким передало вищезазначеному Товариству на оплатній основі в тимчасове користування спеціальний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC, держ № НОМЕР_1 та спеціальний вантажний бетонозмішувач -С марки FOTON BJ3258, держ. № НОМЕР_2 . Вказане підтверджується відповідною формою 20-ОПП в якій Орендар повідомив податкову про те, що вказаний автомобіль знаходиться у їх власності. Згодом, 01.06.2023 року сторони пролонгували вищезазначені орендні відносини на аналогічних умовах, шляхом укладання договору про найм транспортних засобів № 01/06-23 від 01.06.2023 року. Тобто з 01.08.2019 року вищевказаними транспортними засобами користується їх офіційний Орендар - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "БЕТОН МАРКЕТ" (ідентифікаційний код 41293687) і Позивач як директор ТОВ «БМ» не має ніякого відношення стосовно порядку їх використання Орендарем за призначенням, окрім здійснення належного контролю стану якості та використання Орендарем орендованого майна. 
Разом з тим, 03.12.2025 року, адвокати Гулбані Г.Г. формували запит для виконавчої служби про виконання рішення по справі, яке було розглянуто в апеляційній інстанції. Але перед складанням відповідного звернення, адвокат зійшов до Єдиного реєстру боржників України де побачив, що відносно його клієнта з`явились ще два виконавчих провадження про які йому не було відомо, а саме: ВП 78736817 та ВП 78835843. З метою отримання відповідної інформації, 03.12.2025 року засобами електронного зв`язку Адвокат Міхантьєв М.Д. звернувся до ДВС з адвокатським запитом у якому просив надати інформацію відносно виконавчих проваджень, які не були предметом розгляду справи № 280/6780/25. 10.12.2025 року о 17:17 Представник позивача отримав від виконавчої служби на електрону пошту лист у якому було зазначено, що виконавче провадження № 78736817 31.07.2025 року було відкрито ДВС у зв`язку з тим, що відповідачем було заявлено до примусового виконання постанову серії АВ № 00006244 від 30.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. З цим листом ДВС надіслало копію постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до сканкопії виконавчих документів в системі АСВП. та надало відповідну копію постанови відповідача серії АВ № 00006244 від 30.05.2025 року. Згідно змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для її винесення були наступні обставини: 26.05.2025 року о 08-33 на 468-739 кілометрі автодороги Н-08, спеціальний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC, держ № НОМЕР_1 (який як ми вже зазначили 01.08.2019 року переданий ТОВ «БМ» у оренду ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "БЕТОН МАРКЕТ") здійснював рух з перевищенням нормативних параметрів навантаження на здвоєні осі, які встановлено, пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, що зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу WIM 15 WAGA-WIM 35 зав.№3. 
Враховуючи, що згідно інформаційно-телекомунікаційної системи Відповідача, власником вищевказаного транспортного засобу рахувалось ТОВ «БМ», в якому ОСОБА_1 на момент винесення постанови, виконував обов`язки директора, старшим державним інспектором було винесено постанову про притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності за порушення вищезгаданих вимог ПДР; позивач вищевказану постанову відповідача засобами поштового зв`язку не отримував. Однак, ознайомившись з її змістом, позивач вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню враховуючи нижченаведене: 4) Нормативне обґрунтування заперечень позивача: А) Так згідно з ч.1 ст.14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.122-2, ч.ч.2 і 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. 
Відповідно до ч.3 вказаної статті КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч.1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених ст.279 7 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.122-2, ч.2, 3 ст.132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.132-2 цього кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-3 цього кодексу, або вантажовідправника. 
Згідно положень ч.1 ст.279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-3 цього кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: 1) така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння ; 2) внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; 3) особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Разом з тим, відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом . Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП). Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. 
Відповідно до частини 14 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;
Так абзацами 3, 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-III визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, та перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник. Так в розумінні вимог статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Таким чином, відповідальність за порушення габаритно-вагових норм, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник, який саме вчинив відповідне правопорушення і саме він повинен буди притягнений до відповідної відповідальності. 
Оскаржувальна постанова винесена відносно особи, яка фактично не вчиняла 26.05.2025 року правопорушень, які їй інкримінує відповідач у своїй постанові і як просто фізична особа так і як директор ТОВ «БМ» оскільки: Транспортний засіб ТОВ «БМ» де позивач займає посаду директора, а саме: Спеціальний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC, держ № НОМЕР_1 з 01.08.2019 року і по теперішній час перебуває у тимчасовому платному користуванні ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "БЕТОН МАРКЕТ" (ідентифікаційний код 41293687) на підставі договору про найм транспортних засобів № 01/06-23 від 01.06.2023 року та акту приймання-передачі транспортних засобів; Таким чином з наведеного вбачається, що позивач як директор Товариства власника ТЗ фактично не міг використовувати Спеціальний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC, держ № НОМЕР_1 , у своїй господарській діяльності та не міг здійснювати за їх допомогою відповідні перевезення вантажів, а отже не міг бути перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» і не міг бути особою винною у вчиненні адміністративного правопорушення в розумінні статті ст.14-2 КУпАП. В) 
Вищевказаний транспортний засіб є бетонозмішувачем, - тобто специфічним технологічним засобом… Специфіка такого транспортного засобу як автобетонозмішувач полягає в тому, що працює він за рахунок принципу гравітаційного падіння суміші (під дією сили тяжіння) в барабані, який постійно обертається. В такому барабані нерухомо закріплені лопатки, які не дозволяють компонентам суміші ковзати по стінках при обертанні, цим самим і забезпечується перемішування. 
Тобто, бетонна суміш як сипучий та майже рідкий вантаж постійно переміщується по барабану автобетонозмішувача з верху до низу і відповідно навантаження та розподіл ваги у цьому транспортному засобі постійно змінюється при перевезені такого виду вантажу. При цьому маса бетонної суміші іноді може перевищити масу автобетонозмішувача в 1,5 рази: Так наприклад середня вага автобетонозмішувача складає 12-13 тон, а метр кубічний бетону стандартної М200– 2,3, тони. Тобто, якщо бетонозмішувач здійснює перевезення 9-ти метрів кубічних бетону, у його барабані може переміщатись рідка бетонна суміш вагою більше 20-ти тон. Тобто, якщо в момент проведення автоматичного зважування ТЗ бетонна суміш була сконцентрована у верхній частині барабану-мішалки, то і ваги могли показали такі дані навантаження на вісь, які перевищують допустимі норми. При цьому, якщо б зазначений автобетонозмішувач через 5 хвилин проїхав ті ж самі автоматичні ваги, то і бетонна суміш вже могла бути розподілена по барабану більш рівномірно і будь яких понаднормових навантажень на вісь ТЗ дані ваги б не показали. Зазначаємо суду, що повна маса автобетонозмішувача, який є предметом оскаржувальної постанови не перевищував граничні норми - 40 тон, а тому враховуючи, що даний транспортний засіб за своїм функціоналом постійно змінює розподіл навантажень у русі, достеменно визначити чи дійсно відбувся факт порушення габаритно-вагових за оскаржувальними постановами фактично неможливо. 
І зазначене підтверджується наступним: Так відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху зазначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь- 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Згідно з ч.2ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (Порядок №879). Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Відповідно до пп.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. 
При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки. Окрім того, пп.2 п.2 Порядку №879 встановлено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології Відповідно до п.19 Порядку № 879 передбачено, що під час проведення габаритно вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. 
Однак, така Методика Мінекономрозвитку на сьогодні не затверджена. Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (Методика). 
Вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів. Таким чином, відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів із вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (а бетонна суміш в бетонозмішувачі саме є таким вантажем), свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу. Аналогічний висновок зроблений і в рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду по справі 814/2515/17 від 22.03.2018 року.
Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд скасувати постанову серії АВ № 00006244 від 30.05.2025 року, винесену головним спеціалістом Відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Теслюк Євгенією Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 132-1 КУпАП з накладанням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 гривень 00 копійок; Справу про адміністративне правопорушення по постанові серії АВ № 00006244 від 30.05.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП України провадженням закрити.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. 
29.12.2025 р. через підсистему «Електронний суд» від представника Державної служби України з безпеки на транспорті до суду надійшов письмовий відзив на позов ОСОБА_1 в якому зазначено, що що уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Дії посадових осіб Відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України, статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух», Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Методики виконання вимірювань МВВ №1-337-03.07.08, розробленої Державним підприємством «Служба міжнародних автомобільних перевезень», Відділом вагового господарства та стандартизації Управління вагового господарства, стандартизації та тахографів, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 03.07.2008 року № 337, пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, пункту 22.5 ПДР України, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779.
Представник позивача адвокат Барчунінов К.О. в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі; проти адміністративного позову ОСОБА_2 заперечує та просить у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.
Суд, вислухавши доводи представника позивача, взявши до уваги заперечення відповідача, викладених в заявах по суті справи, перевіривши позиції сторін матеріалами справи, приходить до такого.
Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.
Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Стороною позивача на підтвердження позовних вимог надано суду наступні письмові докази : копію паспорта громадянина республіки Грузія ОСОБА_1 та посвідку на постійне проживання (а.с.9-11)
Виписку з ЄДРПОУ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БЕТОН МАРКЕТ"(ТОВ «БМ»), код ЄДРПОУ 38415529, згідно з якою ОСОБА_1 є засновником та одночасно директором ТОВ «БМ» - є юридичної особи, яка створена та здійснює діяльність з надання в оренду вантажних автомобілів (КВЕД 77.12 (основний), надання в оренду вантажних автомобілів чи легкових автотранспортних засобів (КВЕД 77.12), надання в оренду нерухомого майна і інших машин та устаткування (КВЕД 68.20 та КВЕД 77.39). (а.с.12) 
Свідоцтво про реєстрацію ТЗ згідно з якою у власності ТОВ «БМ» перебуває Спеціальний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC, держ № НОМЕР_1 . (а.с.18) 
Договір оренди авто від 01.08.2019 року та акт приймання-передачі відповідно до яких ТОВ «БМ» передало ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "БЕТОН МАРКЕТ" на оплатній основі в тимчасове користування спеціальний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC, держ № НОМЕР_1 та спеціальний вантажний бетонозмішувач -С марки FOTON BJ3258, держ. № АР4751ЕКЗгодом, 01.06.2023 року сторони пролонгували вищезазначені орендні відносини на аналогічних умовах, шляхом укладання договору про найм транспортних засобів № 01/06-23 від 01.06.2023 року.(а.с.14-17)
Форму 20-ОПП (про об`єкти оподаткування) ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "БЕТОН МАРКЕТ" в якій вказаний вантажний бетонозмішувач-C марки НОWO CIMC. (а.с.18-19)
Головним спеціалістом Відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Теслюк Є.В. 30.05.2025 складено постанову серії АВ №00006244. В постанові зазначено, що 26.05.2025 о 8 год 33 хв., за адресою Н-08, км 468+739, Запорізька обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб HOWO CIMC, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України): перевищення загальної маси транспортного засобу на 32.1% (12.83 тон), при дозволеній перевищення загальної маси транспортного засобу на , при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 24,453% (4.646 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3м до 1,8м при спарених колесах, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. (а.с.60)
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті. 
Відповідно до пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення. 
Згідно пункту 7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі. 
Таким чином Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі. Тобто законодавством передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно вагового контролю транспортних засобів, що включає: здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 р. № 1567); фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. № 623). 
Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. Як наслідок, Відповідач виконує функції габаритно вагового контролю транспортних засобів та може накладати адміністративні стягнення. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19. 
Щодо доводів позивача про те, стосовно відсутності Методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, і як наслідок недоведеність перевищення габаритно-вагових параметрів, суд зауважує наступне. 
Вимога щодо необхідності використання Укртрансбезпекою або її територіальними органами Методики під час проведення габаритно-вагового контролю була закріплена у п. 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, № 879. Але ця вимога виключена з 08.09.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671. 
Але, сама по собі відсутність методики не звільняє перевізників від відповідальності за свідоме перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Єдиним нормативно-правовим актом, що визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі є Порядок №1174, і в цьому Порядку відсутні посилання на необхідність застосування Методики визначення загальної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу. 
Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом Позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Згідно з частини 2 статті 132 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами – тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – у разі перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм від 5% до 10% включно. Таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. 
Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно- вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. 
Відповідно до пункту 22.5 ПДР України, за рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси: - трьохвісний автомобіль (тягач) – 25(26)* т (для автомобільних доріг державного значення); в) навантаження на вісь: На здвоєні осі, якщо відстань між осями: від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах – 19 тон (для автомобільних доріг державного значення). Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. Так, відповідно до оскаржуваної постанови встановлена законодавством формула розрахунку % перевищення габаритно-вагових норм під руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами наступна: час Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами: *% перевищення = ((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100% Xфакт – фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Xнорм – нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху. 
Похибка пристрою – регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі. 
Постановою серії АВ №00006244 від 30.05.2025 зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу. Так, встановлено, що: кількість вісей - 3 шт.; спарені колеса - 2 вісь;3 вісь; Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.12.2025 6 відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 1350 мм, навантаження на вісь 1 - 8650 кг, 2 - 13900 кг, 3 - 14250 кг, загальна маса - 36800 кг. висота - 3.821 м.; ширина - 2.374 м.; довжина - 8.868 м.; Так, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою серії АВ №00006244 від 30.05.2025 , загальна маса транспортного засобу скала 33120 кг., тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження (з урахуванням похибки пристрою ) на 27,385% (7.12 тон), навантаження на здвоєні вісі склало 23646 кг, тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження (з урахуванням похибки пристрою ) на 24,453% (4.646 тон). 
Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: 36800 -26000-(10%*58700))/(26000)*100%=27.385% *розміри відсотків перевищення 27.385%, отримані в результаті даних розрахунків, відповідають зазначеному в постанові 7.12 тон – це з урахуванням похибки. Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на здвоєні осі виглядає так: 28150-19000-(16%*28150))/( 19000)*100%=24,385% *розміри відсотків перевищення 24,385%, отримані в результаті даних розрахунків, відповідають зазначеному в постанові 7,12 тон – це з урахуванням похибки. 
Водночас, в контексті пункту 22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу. Оскільки автомобіль перевозив рідкий вантаж, який є рухомим під час руху автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху. 
Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу. Крім того, законодавством не передбачено можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля. 
Також, переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху. Перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами. 
Особа суб`єкта відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначається відповідно до статті 143 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа – фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу – належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, – особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. 
В позові зазначено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, оскільки транспортний засіб на підставі договору оренди перебував в користуванні іншої особи– ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "БЕТОН МАРКЕТ", з огляду на що відсутні підстави щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що ряд відомостей, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС. Зокрема, згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779 до ЄДРТЗ вноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби. 
У відповідності до пункту 4 Розділу II Порядок 779, внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, державної реєстрації транспортного засобу; перереєстрації транспортного засобу; зняття з обліку транспортного засобу; внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачою тимчасового реєстраційного талона. Належний користувач– фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи – лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до ЄДРТЗ, згідно статті 14-3 КУпАП, несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). 
Відповідно, внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно правил встановлених статтею 14 3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ. Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі Відповідача на її запит при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення. За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб. В той же час, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований (Позивача). 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , будучи власником такого транспортного засобу, як того вимагає Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року №1145, не вжив заходів для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. 
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством. У той же час, відповідно до пункту 3 Правил № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Пунктом 25 Правил № 30 встановлено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб. Згідно пункту 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. 
Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Згідно частини другої статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. 
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174. Так, згідно пункту другого Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі – взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідно до пункту 7 Порядку № 1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. Положеннями пункту 12 Порядку № 1174 врегульовано, що автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи. 
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку фіксації адміністративних правопорушень). Згідно пункту 15 Порядку № 1174 метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. 
Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку № 1174). 
Відтак, з системного аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів – комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. 
При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. Тобто, суть процесу автофіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесі, що спрямовано на об`єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення. 
У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи. Відповідно до статті 229 КУпАП, органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом, зокрема, але не виключно (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП). Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП). Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа – фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу – належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, – особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. 
Сторона відповідача наполягає на тому, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 15, WAGA-WIM35, зав. № 3 яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується: свідоцтвом про повірку №1002; 04/6078. WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що прямо вказано у п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94. (а.с.61,62 )
Вказана обставина позивачем не спростована, надані стороною відповідача докази є належними та допустимими. 
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав позову, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19. 
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. У відповідності до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 КУпАП та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). 
Основним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП є, автоматично внесені до автоматично сформованої постанови, показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт, містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у кожній постанові та могли б бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності. Зазначена інформаційна картка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається у вигляді метаданих уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення і використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення та відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення. 
Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALAv. UKRAINE, № 4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) міститься висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venirecon trafactum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contrafactum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. 
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку що посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті діяли на підставі та у межах встановлених чинним законодавством повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо винесення оскаржуваної постанови.
Зазначене свідчить про те, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення відносно позивача, що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 30 травня 2025 року серії АВ № 00006244.
Інші доводи позову жодним чином не спростовують висновку суду про законність оскаржуваної постанови та правомірність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Щодо поновлення строку звернення до суду.
Згідно ч. 7 ст. 258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1цього Кодексу. Згідно ч. 7 ст. 279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). 
За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення. Згідно ч. 8 ст. 279-1 КУпАП, днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. Згідно ч. 10 ст. 279-1 КУпАП, у разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову. 
Згідно ч. 1 ст. 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 12 2,частинами другою, третьою статті 132-1цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника. Згідно ч. 5 ст. 279-5 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). 
Стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав направлену засобами поштового зв`язку постанову про накладення адміністративного стягнення від 30 травня 2025 року серії АВ № 00006244, а отже позивач не міг бути проінформований відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності у належний спосіб.
Зазначене, є підставою для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з вказаним позовом.
Керуючись ст. ст. 5, 8-10,77,139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 245,251,280 Кодекса України про адміністративні правопорушення, суд -
В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду. 
Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 30 травня 2025 року серії АВ № 00006244 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автотранспорті, зафіксоване в автоматичному режимі
Повний текст рішення складено 16 квітня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду ( м. Дніпро) в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко