ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/765/25  Номер провадження 33/814/296/26	Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Беркути В.Л., , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винною у тому, що 29 липня 2025 року о 13 годині 26 хвилин в с. Пасічники Полтавського району Полтавської області на 160 км автодороги Решетилівка – Дніпро ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася. Своїми діями дії ОСОБА_1 порушила п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП. Не було взагалі роз`яснено, що означає складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду та її правові наслідки для водія.
Акцентує увагу, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вищезазначених вимог, а тому вважається недійсним, що в свою чергу свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 що 29 липня 2025 року о 13 годині 26 хвилин в с. Пасічники Полтавського району Полтавської області на 160 км автодороги Решетилівка – Дніпро ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася. Своїми діями дії ОСОБА_1 порушила п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 29 липня 2025 року серії ЕПР1 № 406135, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено: «Випила пива» (а. с. 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КП «Полтавський обласний Центр терапії залежностей ПОР», в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовилася (а. с. 2); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовилася (а. с. 3); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5343550 від 29.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 7); відеозаписами та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконала вимоги п.2.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вищезазначених вимог, а тому вважається недійсним, що в свою чергу свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів відеозапису з відео реєстратора автомобіля працівників поліції зафіксовано, як по дорозі рухається автомобіль Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зупинено працівниками поліції. 
Із відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що працівник поліції підходить до автомобіля, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 та робить зауваження щодо непристебнутого ременя безпеки. (Хронологічний відрізок 13:27:40 – триває далі) Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що у неї наявні ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на алкотестері «Драгер» на що ОСОБА_1 відповіла «Ні». Потім працівник поліції пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Працівники поліції повторно пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати в заклад охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовилася. У подальшому працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що від неї чути запах алкоголю, а ОСОБА_1 зазначила – «Звичайно що йде» неодноразово працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в закладі охорони здоров`я на що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду. 

Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази вини ОСОБА_1 а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 29 липня 2025 року серії ЕПР1 № 406135, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено: «Випила пива» (а. с. 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КП «Полтавський обласний Центр терапії залежностей ПОР», в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовилася (а. с. 2); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду ОСОБА_1 відмовилася (а. с. 3); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5343550 від 29.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 7); відеозаписами та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2025 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Г.Л. Карпушин