УКРАЇНА
 
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
 
__________________________________________________
 
Справа №  490/2133/25 
Провадження № 1-кп/490/599/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 

за участі прокурора ОСОБА_3 

обвинуваченого ОСОБА_4 

потерпілого ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черпнівці, є українцем, громадянином України, здобув вищу освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе військову службу на посаді командира мінометної батареї 3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «лейтенант», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

06 січня 2025 року близько 23:40 години /більш точного часу встановити не виявилось можливим/  ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Nissan Navara» /іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 /, рухався по проїзній частині вулиці Малої Морської з боку вулиці Шевченка в напрямку вулиці Великої Морської у місті Миколаєві.
В той же час, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» /реєстраційний номер НОМЕР_3 / рухався по проїзній частині вулиці Марка Кропивницького зі сторони вулиці Шнеєрсона в напрямку вулиці Громадянської в місті Миколаєві.
При наближенні до нерегульованого перехрестя вулиць Малої Морської та Марка Кропивницького водій ОСОБА_4 всупереч вимог:
-пункту 16.3 Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року /з подальшими змінами/ ;
-пункту 16.11 вказаних Правил;
-дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» Додатку 2 до вказаних Правил 
не зупинився перед перехрестям та не надав дорогу автомобілю, яким керував ОСОБА_5 та який рухався по головній дорозі.
Внаслідок порушення цих вимог, а також – вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б» згаданих правил ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», яким керував ОСОБА_5 .
Внаслідок цього зіткнення ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, струсу головного мозку, переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер справа, які ускладнились правобічним гемопневматораксом, саден тулубу, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Позиції сторін.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор вважала вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за наведених обставин доведеною, його дії під час досудового розслідування кваліфікованими вірно.
Спираючись про таке, просила визнати його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статей 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 02 роки.
При цьому на підставі статті 58 цього Кодексу замінити це покарання покаранням у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 02 роки з відрахуванням в дохід держави 20% грошового забезпечення.

2. Потерпілий під час судового розгляду позицію прокурора підтримав.
При цьому підкреслив, що наразі жодних претензій до обвинуваченого не має.

3. Обвинувачений під час судового розгляду свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнав повністю та у вчиненому покаявся.
При цьому з позицією прокурора обвинувачений погодився.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І......Про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, свідчить таке.

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження підтвердив, що дійсно 06 січня 2025 року рухався на автомобілі «Nissan Navara» вулицею Малою Морською з боку вулиці Шевченка в напрямку вулиці Великої Морської у місті Миколаєві.
При наближенні до перехрестя з вулицею Марка Кропивницького у місті Миколаєві він не зупинився перед знаком «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав дорогу автомобілю «Chevrolet Aveo», який рухався по цій вулиці. При цьому обвинувачений пояснив, що через те, що на вулиці було темно, той автомобіль він не побачив та вирішив, що зупинятись перед дорожнім знаком не потрібно та його дії не призведуть до дорожньо-транспортної пригоди.
Як зазначив обвинувачений, внаслідок таких дій відбулось зіткнення, внаслідок якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

2. Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження підтвердив, що дійсно 06 січня 2025 року рухався на автомобілі «Chevrolet Aveo» вулицею Марка Кропивницького з боку вулиці Шнеєрсона в бік вулиці Громадянської.
При наближенні до перехрестя з вулицею Малою Морською він не бачив, що цією вулицею рухався автомобіль. Але, оскільки рухався по головній дорозі, був певен у тому, що проїде перехрестя без затримок.
Проте, на перехресті відчув удар у правий бік, після чого знепритомнів та отямився вже у лікарні.
При цьому лікарі діагностували в нього забійну рану голови, струс головного мозку, переломи 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер справа, які ускладнились правобічним гемопневматораксом, садна тулубу.

Оскільки вказані обвинуваченим та потерпілим обставини дорожньо-транспортної пригоди узгоджуються поміж собою та з висунутим обвинуваченням, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, суд вважає встановленими.

ІІ......З дослідженого у суді висновку експерта № 982-34-25 від 27 лютого 2025 року вбачається, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 пунктів 16.3, 16.11. Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» Додатку 2 до цих Правил; ці порушення знаходять в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
Достовірність та обґрунтованість цього висновку сторони та потерпілий не заперечують.

ІІІ......З дослідженого у суді висновку експерта № 37 від 15 січня 2025 року вбачається, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, струсу головного мозку, переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер справа, які ускладнились правобічним гемопневматораксом, саден тулубу, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Достовірність та обґрунтованість цього висновку сторони та потерпілий не заперечують.

сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 пунктів 16.3, 16.11. Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» Додатку 2 до цих Правил; ці порушення знаходять в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
Достовірність та обґрунтованість цього висновку сторони та потерпілий не заперечують.

З урахуванням наведеного суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, що він щиро розкаявся, під час здійснення кримінального провадження активно сприяв у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.
2. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 проходе військову службу за контрактом, з огляду на що неодноразово брав безпосередню участь у відсічі збройної агресії росіїської федерації проти України.
Та в цьому аспекті суд враховує, що автомобіль, яким керував обвинувачений в обставинах, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, використовувався обвинуваченим, зокрема – під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, саме для мети виконання завдань з такої відсічі.
Та ці обставини, а саме – те, що в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений змушений був діяти з огляду на його обов`язки за військової служби, суд, за згодою сторін та потерпілого, на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України також враховує, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 
.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час здійснення цього кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.
В зв`язку із цим суд враховує таке.

1. Оцінюючи ступень тяжкості злочину, що був вчинений ОСОБА_4 , суд враховує, що відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України цей злочин є тяжким.
Разом з цим, суд враховує наступне.

1.1. Наслідки вчиненого ОСОБА_4 злочину є найменшими з передбачених у частині 2 статті 286 Кримінального Кодексу України.

1.2. Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження послідовно висловлював позицію, зміст якої полягає ні в чому іншому, як у тому, що вчинення злочину обвинуваченим стало наслідком не нехтуванням тим вимогам правил дорожнього руху, але – самим лише збігом обставин, зумовлених, зокрема, обставинами воєнного стану /відсутністю освітлення, необхідністю для обвинуваченого виконати завдання з військової служби.

Наведене у сукупності свідчать про суттєве зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 правопорушення порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

2. Оцінюючи відомості про особу винного, суд враховує таке.

2.1. ОСОБА_4 на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не вчиняв злочинів та не судився.

2.2. За місцем служби він характеризується виключно позитивно.
Зокрема, у наданій йому службовій характеристиці відзначається, що він: «Має бойовий досвід і намагається використовувати його в бойовій, службовій обстановці та під час навчань. У складній обстановці орієнтується, вміє визначити головний напрямок у роботі… Уміє бачити назрілі проблеми, суперечності та визначити шлях їх вирішення… Точно виконує накази, уміє зрозуміти їх суть і задумку. Під час виконання службових обов`язків виявляє активність і наполегливість»
У цій же характеристиці відзначається, що ОСОБА_4 : «Вимогливий до себе … Здатний критично оцінювати свої дії… Почуття відповідальності за доручену справу розвинене добре».

Таке підтверджує тезу потерпілого про те, що вчинення злочину обвинуваченим не є наслідком його ставлення до безпеки дорожнього руху, але – наслідком випадкового збігу обставин.

Визначення виду та міри покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, враховує таке.
Відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Та в цьому випадку виявом справедливості є питання відповідності засобів репресії вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути домірним вчиненому. 
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини
З урахуванням цих дороговказів суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, зазначає наступне.

Щодо призначення основного покарання.

1. Санкція частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

2. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме
-встановлені вище відомості про ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину;
-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:
1)обвинувачений щиро покаявся у скоєному;
2)обвинувачений сприяв кримінальному провадженню;
3)в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений змушений був діяти з огляду на його обов`язки з військової служби.
-встановлені вище відомості про особу ОСОБА_4 , а саме - те, що, він має розвинуте почуття відповідальності, здатен критично оцінювати свої дії та є вимогливим до себе.
свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.
У своїй сукупності ці обставини дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 основне покарання у розмірі, що є меншим від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 5 статті 407 Кримінального Кодексу України.

Отже, обвинуваченому слід призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Щодо призначення додаткового покарання.

1. Санкція частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України передбачає можливість застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

2. Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування цього покарання в обставинах цього кримінального провадження, суд враховує таке.

2.1. Як доведено вище, в обставинах цього кримінального провадження суспільна небезпека особи обвинуваченого є зниженою такою мірою, що дозволяє призначити йому покарання у розмірі, що є меншим від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 5 статті 407 Кримінального Кодексу України.

2.2. Далі, як доведено вище, вчинення обвинуваченим злочину не є наслідком його ставлення до безпеки дорожнього руху, але – наслідком випадкового збігу обставин.

2.3. Окрім того, наявність прав на керування транспортним засобом є необхідним обвинуваченому для ефективного виконання ним обов`язків з військової служби.

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження підстави для застосування додаткового покарання є відсутніми.

Порядок застосування основного покарання.

Як зазначалось вище, наразі обвинувачений продовжує проходити військову службу, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно.
До того ж, наведені вище обставини доводять, що він має досвід, необхідний для ефективного виконання бойових завдань, пов`язаних з відсіччю збройної агресії проти України.
З урахуванням наведеного суд вважає, що в інтересах захисту Національної безпеки України на підставі статті 58 Кримінального Кодексу України призначене ОСОБА_4 покарання слід замінити покаранням у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 20% його грошового забезпечення в дохід держави.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Вирішення питання про долю речових доказів.

І……Постановою слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївської області ОСОБА_7 від 07 січня 2025 року речовим доказом у цьому кримінальному провадженні визнаний автомобіль «Nissan Navara» /іноземний реєстраційний номер НОМЕР_4 /.
Вирішуючи питання про подальшу долю цього речового доказу суд виходе з такого.

1. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України включає такі обов`язкові елементи:
-діяння (дія або бездіяльність); 
-обстановка; 
-суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження)
-причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

При цьому
Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).
Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.
Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК.
/див., окрім іншого, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17/

Наведене доводить, що змістом дій/бездіяльності під час вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України є само по собі порушення правил дорожнього руху, але — не дії щодо спрямування транспортного засобу.
За такого стосовно злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України транспортний засіб виступає предметом злочину, але — не його засобом чи знаряддям.

Отже, автомобіль «Nissan Navara» є предметом цього злочину.

2. Відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України предмет злочину повертається його власнику (законному користувачу)

Отже, автомобіль «Nissan Navara» слід повернути його користувачу — ОСОБА_4 

ІІ……Постановою слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївської області ОСОБА_7 від 07 січня 2025 року речовим доказом у цьому кримінальному провадженні визнаний автомобіль «Chevrolet Aveo» /реєстраційний номер НОМЕР_3 /.
Вирішуючи питання про подальшу долю цього речового доказу суд виходе з такого.

1. Очевидним є те, що вказаний автомобіль є предметом злочину.

2. Відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України предмет злочину повертається його власнику (законному користувачу)

Отже, автомобіль «Chevrolet Aveo» слід повернути його власнику (користувачу) — ОСОБА_5 .

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

І……В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 14 січня 2025 року накладений арешт на автомобіль марки «Nissan Navara» /іноземний реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2025 року цей захід забезпечення кримінального провадження був зміненим; на вказаний автомобіль був накладений арешт шляхом позбавлення власника права на його відчуження та розпорядження ним.
Вирішуючи питання про подальше застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, суд доходе такого.

1. Відповідно до частини 4 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

2. З огляду на таке суд відзначає, що в обставинах цього кримінального провадження про конфіскацію вказаного автомобіля судом не ухвалюється; цивільний позов, як зазначалось вище, не заявлявся.
Більше того, цим вироком судом ухвалюється про повернення цього автомобіля обвинуваченому.

Відповідно до щойно процитованих приписів статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин арешт, накладений на автомобіль «Nissan Navara», слід скасувати.

ІІ……В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 14 січня 2025 року накладений арешт на автомобіль марки «Chevrolet Aveo» /реєстраційний номер НОМЕР_3 /.
Вирішуючи питання про подальше застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, суд виходе з щойно процитованих приписів частини 4 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України.

З огляду на таке суд відзначає, що в обставинах цього кримінального провадження про конфіскацію вказаного автомобіля судом не ухвалюється; цивільний позов, як зазначалось вище, не заявлявся.
Більше того, цим вироком судом ухвалюється про повернення цього автомобіля потерпілому.

Відповідно до щойно процитованих приписів статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин арешт, накладений на автомобіль «Chevrolet Aveo», слід скасувати.

ІІІ……Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження не обирався.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Під час здійснення цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України в Миколаївській області було витрачено загалом 6.367 грн. 20 коп.
Окрім того, на залучення експертів Миколаївського відділення Одеського Науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України під час здійснення цього кримінального провадження було витрачено загалом 8.481 грн. 60 коп.
Відповідно до приписів частини 2 статті 124 Кримінального Кодексу України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. 

Керуючись статтями 368, 373-374 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 02 роки без позбавлення права керування транспортним засобом.
На підставі статті 58 Кримінального Кодексу України замінити  ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі покаранням у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 02 /два/ роки з відрахуванням в дохід держави 20% його грошового забезпечення.

Речовий доказ у справі – автомобіль «Nissan Navara» /іноземний реєстраційний номер НОМЕР_4 / - повернути ОСОБА_4 .
Арешт, накладений на автомобіль «Nissan Navara» /іноземний реєстраційний номер НОМЕР_4 / відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 14 січня 2025 року /в редакції ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2025 року/ - скасувати.

Речовий доказ у справі – автомобіль «Chevrolet Aveo» /реєстраційний номер НОМЕР_3 / - повернути ОСОБА_5 .
Арешт, накладений на автомобіль «Chevrolet Aveo» /реєстраційний номер НОМЕР_3 / відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 14 січня 2025 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 6.367 грн. 20 коп. на відшкодування витрат на залучення експертів Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України в Миколаївській області

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 8.481 грн. 60 коп. на відшкодування витрат на залучення експертів Миколаївського відділення Одеського Науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ       = ОСОБА_11 =

04.03.2026