Дата документу 27.03.2026 Справа № 336/147/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/147/25 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/75/26 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Кухаря С.В., 
Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Сахно Оксани Володимирівни, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Хуторна О.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11 листопада 2008 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані додаткові картки. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Сторони погодили наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту – відновлювана кредитна лінія до 50 000,00 грн. (п. 1.2. договору), тип кредитної картки – картка «Універсальна», строк кредитування – 12 місяців (п. 1.2 договору), процентна ставка, відсотків річних – 42,0 % (п. 1.3. договору), кількість та розмір платежів, періодичність, сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4 договору); розмір мінімального обов`язкового платежу – 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4 договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00 % (п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12 договору).
Заява підписана відповідачем власноруч на планшеті.
На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії – 12/11, тип – універсальна. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії-02/11, тип - Metro; кредитну картку номер - НОМЕР_3 , строк дії - 07/15, тип -Універсальна; кредитну картку номер - НОМЕР_4 , строк дії - 06/17, тип -Універсальна GOLD; кредитну картку номер - НОМЕР_5 , строк дії - 03/21, тип -Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних.
01.03.2021 року відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер – НОМЕР_6 , строк дії – 11/24, тип - Універсальна GOLD.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору.
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 11 грудня 2024 року має заборгованість у сумі 39 227,53 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 30 906,93 грн.; заборгованості за простроченими відсотками – 8 320, 60 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 листопада 2008 року у розмірі 39 227,53 грн., яка складається з: 30 906,93 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 320,60 грн. – заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2025 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 листопада 2008 року, станом на 11 грудня 2024 року, в сумі 39 227,53 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 30 906,93 грн; заборгованості за простроченими відсотками – 8 320,60 грн, а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Сахно О.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем в розрахунку заборгованості зазначалося, що в день списання відсотків за рахунок кредиту відбувалось збільшення суми залишку поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) на ту ж суму, на яку погашено відсотки за рахунок кредиту. 
Також, надана разом з позовною заявою виписка свідчить, що до загального залишку заборгованості за весь період Банком включалися платежі: нарахування відсотків на залишок коштів за договором, утримання податку з нарахованих на залишок власних коштів на карті відсотків, комісія за обслуговування (членський внесок), видавнича комісія, платежі на страхування. Так, позивачем за період з 2013 року по 2022 рік необґрунтовано нараховувалися та стягувалися щомісячні страхові платежі і комісії в загальній кількості 88 на загальну суму 3 266,59 грн., однак жодного підтвердження про узгодження таких платежів з відповідачем позивачем до позову не надано. Відтак, суд не перевірив підстави та правомірність нарахувань і списання вищевказаних платежів на суму 3 266,59 грн., а тому сума заборгованості за кредитом має бути зменшена у відповідному розмірі.
Також зауважує, що суд першої інстанції стягнув зі скаржника 8 320,60 грн заборгованості за простроченими відсотками. Проте, суд не дослідив належним чином період та підстави нарахування цих відсотків.
Так, у заяві від 10 листопада 2008 року відповідачеві було видано кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 500,00 грн., базова процентна ставка зазначена 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, без жодних комісій. Разом з тим, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. 
На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом в іншому розмірі позивач, зокрема, надав суду заяву від 01.03.2021 р. та паспорт споживчого кредиту, вказуючи про те, що відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки.
Паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо процентної ставки, що застосовується в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту. Однак, дана інформація має загальний характер та є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Теж саме можна зазначити і про заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.03.2021р., адже з тексту цієї заяви не можна зробити однозначний висновок які саме умови були погоджені з відповідачем та ним підписані. Отже, підписання відповідачем заяви та паспорту споживчого кредиту не свідчить, що відповідачем погоджено та встановлено Банком відсотки саме у такому розмірі, який позивач просить стягнути як заборгованість за відсотками.
Більш того, надані суду докази у виді розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача свідчать, що банком в односторонньому порядку, при нарахуванні відсотків змінено розмір процентної ставки. Так, в заяві від 10.11.2008 року, підписаній відповідачем, зазначено, що базова відсоткова ставка становить 2,5 % на місяць. Проте позивач, окрім посилань на зміни Умов та правил, не обґрунтував, чому у розрахунку заборгованості використані інші процентні ставки.
Від представника АТ КБ «ПриватБанк» Мельникової Я.В. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та, як наслідок, ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України).
Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості, вказавши, що у порушення вимог закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений строк не повернув. Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 39 227,53 грн підлягають задоволенню.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.
Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.
Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 листопада 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № б/н про видачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 0 %, що підтверджується його підписом на заяві. Згідно вказаної заяви відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 500,00 грн. (т. 1, а.с. 180-181).
На підставі вищевказаної заяви відповідачу 11 листопада 2008 року відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 32 000,00 грн. 
Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_7 , строк дії - 12/11, тип – Універсальна. Після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація картки відповідачем та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача.
Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 1) Кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії - 02/11, тип - Metro; 2) Кредитна картка номер - 5577212300022657, строк дії - 07/15, тип - Універсальна; 3) Кредитна картка номер - 5168742304156494, строк дії - 06/17, тип - Універсальна GOLD; 4) Кредитна картка номер - 5168742201246919, строк дії - 03/21, тип - Універсальна GOLD. 
Матеріали справи також містять підписану відповідачем 01.03.2021 (т. 1, а.с. 182-201) заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 
Підписання відповідачем 01.03.2021р. такої Заяви свідчить про домовленість сторін про зміну вже виниклих умов кредитування, відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних.
Крім того, на підставі підписаної Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.03.2021 р. відповідачем отримано додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_6 , строк дії - 11/24, тип - Універсальна GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті.
Таким чином, відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано картку, яка в подальшому перевипускалася у зв`язку із закінченням строку дії.
Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.
Перевипуск платіжних карток у подальшому, у тому числі з оформленням платіжної картки іншого класу, не свідчить про укладення іншого кредитного договору.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №373/212/16-ц від 27 листопада 2019 року.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідно до наданих Банком розрахунків у відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 11 грудня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.11.2008 року в розмірі 39 227,53 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 30 906, 93 грн.; заборгованості за простроченими відсотками – 8 320, 60 грн. 
З розрахунків заборгованості та виписки за договором № б/н за період 11.11.2008 - 17.12.2024 вбачається, що відповідач постійно користувався кредитною карткою, використовував кредитний ліміт, здійснював погашення кредиту та відсотків.
Виходячи з презумпції правомірності правочину, згідно ст. 204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі підписаної між ними заяви від 11.11.2008 року та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.03.2021 року, з яких вбачається, що сторонами було узгоджено всі істотні умови кредитування, у тому числі отримання кредиту та порядок нарахування та сплати відсотків.
Отже, позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та ним укладено кредитний договір, шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлен про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами.
Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути борг за відсотками у розмірі 8 320,60 грн. Ці відсотки нараховані після 01.03.2021 р. тобто, після узгодження умов кредитування, за процентною ставкою 40,8 %, як і передбачено Заявою від 01.03.2021 р. Підписавши вказану Заяву 01.03.2021 року, відповідач відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦПК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Таким чином, Банк ознайомив відповідача з умовами споживчого кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 01.03.2021 року, тому правомірно з цього часу нараховував проценти за користування кредитом у розмірі, передбаченому в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.03.2021 року.
Крім того, підписанням відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.03.2021 р., сторони погодили комісію за обслуговування (членський внесок) за участь у GOLD-клубі в розмірі 20 грн на місяць.
Як вбачається з виписки за договором № б/н за період 11.11.2008 - 17.12.2024 позивачем було нараховано: 
за період 06.08.2021р. - 05.02.2022 страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту» в загальному розмірі 1 636,59 грн.; 
за період 10.07.2015 - 12.11.2019 комісію за обслуговування (членський внесок) в загальному розмірі 120 грн; 
за період 01.10.2013 - 12.12.2014 членський внесок за участь у GOLD-клубі в загальному розмірі 240 грн;
за період 28.10.2013 - 19.12.2021 щомісячний платіж за страховку "Захист на кожен день" в загальному розмірі 1 270 грн., а всього на загальну суму 3 266,59 грн.
Оскільки в укладеному між сторонами договорі від 10.10.2008 року у вигляді заяви відсутні умови щодо сплати страхових платежів,комісії за обслуговування (членський внесок), членського внеску за участь у GOLD-клубі, щомісячного платежу за страховку "Захист на кожен день", то у банка були відсутні правові підстави для стягнення вказаних платежів.
Вказані платежі не були погоджені і у підписаній відповідачем Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.03.2021 р. (крім комісії за обслуговування (членський внесок) за участь у GOLD-клубі в розмірі 20 грн на місяць, проте, позивачем було нараховано відповідачу членський внесок за участь у GOLD-клубі за період 01.10.2013 - 12.12.2014, тобто до підписання вказаної заяви).
А тому вказані платежі в суму 3 266,59 грн. були включені незаконно до загальної вартості наданої позики (тіла кредиту) та не підлягають стягненню за заявленим позовом. В цій частині доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь банку необхідно стягнути 35 960,94 грн, з яких 27 640,34 грн - тіло кредиту (30 906, 93 грн - 3 266,59 грн) та 8 320,60 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 35 960,94 грн.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.
Щодо судових витрат у вигляді сплати судового збору.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем у даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн. (т. 1, а.с. 1), при поданні апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 3 633,60 грн. (т. 2, а.с. 56, 83).
При зверненні до суду з позовом представник позивача просила стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 39 227,53 грн, за результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 35 960,94 грн, отже, за результатом апеляційного перегляду справи позовні вимоги задоволені на 91,67 %. 
Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних та апеляційних вимог, з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 2 220,61 грн. З АТ КБ «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1 підлягає стягненню 302,68 грн., понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 917,93 грн (2 220,61 грн – 302,68 грн). 
Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Сахно Оксани Володимирівни, задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2025 року у цій справі змінити в частині визначеної до стягнення суми заборгованості.
Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 листопада 2008 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», з 39 227,53 грн до 35 960 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 94 коп., з яких 27 640,34 грн - тіло кредиту, 8 320,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Змінити розподіл судових витрат. 
Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судового збору з 2 422,40 грн. до 1 917 (одна тисяча дев`ятсот сімнадцять) грн 93 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 27 березня 2026 року.

Головуючий Д.А. Трофимова 

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко