Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2064/25

11 березня 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.
з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.
представника позивача: Романка В.М.
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування. 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянської міської ради, Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування. 
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він з своїм батьком, ОСОБА_2 та матір`ю, ОСОБА_3 разом проживали в житловому будинку АДРЕСА_1 .Батько працював в колгоспі імені « Шевченка», якому при розпаюванні колгоспної землі за рішенням Парищенської сільської ради народних депутатів № 6 від 25.03.1996 року було надано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 25,8 умовних кадастрових гектарів на території Парищенської сільської ради, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості., що підтверджутьсяється сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 09-19 реєстраційний номер № 0238, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 0238. В якому записано, що даний сертифікат підлягає заміні на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості.
На підставі чого та за рішенням Парищенської сільської ради від 10.09.99 р. Батьку позивача , ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,64 га, яка складається з 2-х земельних ділянок: № НОМЕР_1 площею 0,323 га та № НОМЕР_2 площею 0,321 га, згідно з планом зовнішніх меж земельних ділянок і описом меж та 20.09.1999р. видано державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ІФ № 020561 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 561.
Батько позивача, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка при житті склала заповіт, за яким все майно передала своєму синові ОСОБА_1 , який було посвідчено секретарем Парищенської сільської ради
Після смерті обох батьків- спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 , який разом з батьками проживав і який вступив в управління та володіння спадковим майном, в тому числі земельною ділянкою (земельним паєм) площею 0,64 га., яку щорічно обробляв та засаджував різними сільськогосподарськими культурами.
У батьків було ще 3 сини, що проживали окремо : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які відмовились від спадщини та ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
За заявою ОСОБА_1 державним нотаріусом відкрито спадкову справу і за рекомендаціями якого, з метою присвоєння кадастрових номерів, було вироблено технічну документацію по встановленню (відновленню) меж спадкових земельних ділянок в натурі (на місцевості) за межами населеного пункту с. Парище Надвірнянської міської ради і присвоєно земельній ділянці № НОМЕР_1 кадастровий номер 2624084600:01:004:0151, а земельній ділянці № НОМЕР_2 кадастровий номер 2624084600:01:004:0158 та сформовано і отримано 20.03.24р. та 28.03.24р. витяги з Державного земельного кадастру про ці земельні ділянки,
Однак, 04.06.25р. державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що рішення про передачу двох земельних ділянок з кадастровими №2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158 прийнято Парищенською сільрадою після смерті ОСОБА_2 , а саме- рішення прийнято 10.09.99р. і відповідно Державний акт на право приватної власності на землю від 20.09.99р., видані після смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на вищевказане майно. У зв`язку з чим, він змушений звернутись по судовий захист.
Стислий виклад позицій сторін:
Представник позивача підтримав позов з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задовільнити повністю та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки (земельну частку (пай)) загальною площею 0,64 га, розташовані на території с.Парище, Надвірнянської міської ради (Округу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158, які належали його батькові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 09-19 реєстраційний № 0238, Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 020561, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №561 та витягів з Державного земельного кадастру від 20.03.2024р. та від 28.03.2024 р. на земельні ділянки з кадастровими номерами 2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158.
Представник відповідача Надвірнянської міської ради в судове засідання подала заяву про слухання справи у відсутності представника Надвірнянської міської ради, у вирішення справи покладаються на розсуд суду.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.09.2025 по справі задоволено клопотання про витребування доказів .
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.10.2025 по справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29.10.1965 ( а.с 4) 
Відповідно до витягу з реєстру Надвірнянської теритріальної громади від 18.06.2025 р. позивач ОСОБА_1 1965р.н. зареєстрований за адресою буд. АДРЕСА_1 з 18.05.1983р. ( а.с 10)
Батько позивача працював в колгоспі імені «Шевченка», якому при розпаюванні колгоспної землі за рішенням Парищенської сільської ради народних депутатів № 6 від 25.03.1996 року було надано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 25,8 умовних кадастрових гектарів на території Парищенської сільської ради, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, що підтверджутьсяється сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 09-19 реєстраційний номер № 0238, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 0238. В якому записано, що даний Сертифікат підлягає заміні на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості.( а.с.17) 
Рішенням Парищенської сільської ради від 10.09.99 р. Батьку позивача ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,64 га, яка складається з 2-х земельних ділянок: № НОМЕР_1 площею 0,323 га та № НОМЕР_2 площею 0,321 га, згідно з планом зовнішніх меж земельних ділянок і описом меж та 20.09.1999р. видано державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ІФ №020561 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 561.( а.с.18)
Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір- ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка при житті склала заповіт, за яким все майно передає своєму синові ОСОБА_1 , який було посвідчено секретарем Парищенської сільської ради.(а.с. 12-13,89-97)
Після смерті обох батьків- спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 , який разом з батьками проживав і який вступив в управління та володіння спадковим майном, в тому числі земельною ділянкою (земельним паєм) площею 0,64 га., яку щорічно обробляв та засаджував різними сільськогосподарськими культурами.
Відповідно до довідки Парищенського старостинського округу від 30.07.2025 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 1930р.н. в нього було 4 дітей: ОСОБА_4 -1954р.н.; ОСОБА_5 -1956р.н.; ОСОБА_6 -1959р.н.; ОСОБА_1 -1965р.н. Сини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовились від спадщини,а син ОСОБА_5 -помер ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. (а.с.50-56) 
За заявою позивача- ОСОБА_1 державним нотаріусом було відкрито спадкову справу і за рекомендаціями якого, з метою присвоєння кадастрових номерів, було вироблено технічну документацію по встановленню (відновленню) меж спадкових земельних ділянок в натурі (на місцевості) за межами населеного пункту с.Парище Надвірнянської міської ради і присвоєно земельній ділянці № НОМЕР_1 кадастровий номер 2624084600:01:004:0151, а земельній ділянці № НОМЕР_2 кадастровий номер 2624084600:01:004:0158 та сформовано і отримано 20.03.24р. та 28.03.24р. витяги з Державного земельного кадастру про ці земельні ділянки. ( а.с. 19-49)
Постановою державного нотаріуса першої Івано-Франківської ДНК в.о. державного нотаріуса Надвірнянської ДНК Дмитрук С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.25р. відмовлено позивачу ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину зазаповітом на земельні ділянки після смерті батька ОСОБА_2 , посилаючись на те,що рішення про передачу двох земельних ділянок з кадастровими №2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158 прийнято Парищенською сільрадою після смерті ОСОБА_2 , а саме- рішення прийнято 10.09.99р. і відповідно Державний акт на право приватної власності на землю від 20.09.99р., видані після смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на вищевказане майно.
Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до пункту 15 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчено сертифікатом, може бути успадковано.
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно з пунктом 5 цього Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Згідно пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17.03.2020 у справі №396/1683/18-ц9 якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікат на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право на спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». За змістом ст.22, 23 ЗК України в редакції 1990 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року N924-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
За роз`ясненням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом.
У зв`язку з чим, оскільки батько помер- ІНФОРМАЦІЯ_1 , то до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
У п.1, 2 ч.І ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
В нашому випадку, позивач ОСОБА_8 єдиний вступив в управління спадковим майном шляхом управління та проживання в тому ж приміщенні та користування тим же майном, що раніше належали батькові та здійснюю з 20.08.1999 р. дії спадкоємця з управління і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати комунальних послуг та інших платежів, в тому числі посадку, обробку, збір урожаю та сплати земельного податку за використання спадкового земельного паю площею 0,64 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Механізм переходу права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) Верховний Суд дослідив у справі Хе 278/1593/20 по якій у постанові від 05.12.2022 було зроблено висновок, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. ВС послався на п. 11 постанови Пленуму ВС від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», де судам було роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку пай).
Отже сертифікат про право на земельну частку (пай) вироблено у встановленому законом порядку і він не являється предметом спору. Спірними є рішення Парищенської сільради від 10.09.1999р. та виданий 20.09.1999 р. державний акт про право приватної власності на землю (земельний пай) площею 0,64 га, вироблення яких було розпочато при житті батька- ОСОБА_1 і винесені та отримані спадкоємцем після його смерті- ІНФОРМАЦІЯ_1 (всього 20 днів) та технічна документація по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки та витяги з Державного земельного кадастру від 20.03.24р.та від 28.03.2024 р., за якими вироблено кадастрові № 2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158 на ці дві земельні ділянки (земельний пай) та конкретизовано їх місцезнаходження за діючою системою координат.
Відповідно п.17 розділу 10 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та сертифікати на право на земельну частку (пай') є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач як єдиний спадкоємець позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим звернення позивача до суду з вимогою про визнання права на земельну частку (пай) є належним способом захисту його порушених спадкових прав.
Висновки суду 
З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що право позивача на спадщину може бути захищеним лише в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки (земельну частку (пай) загальною площею 0,64 га, розташовані на території с.Парище Надвірнянської міської ради (Округу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158, які належали його батькові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 09-19 реєстраційний № 0238 , Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 020561, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 561 та витягів з Державного земельного кадастру від 20.03.2024р. та від 28.03.2024 р. на земельні ділянки з кадастровими номерами 2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158.
На підставі ст.ст. 25,1216-1218,1225,1296,1297ЦК України,  Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,Перехідні положення Земельного кодексу України, ст.22, 23 ЗК УкраїниУказу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 81, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовільнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки ( земельну частку (пай) загальною площею 0,64 га, розташовані на території с. Парище Надвірнянської міської ради (Округу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158, які належали його батькові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 09-19 реєстраційний № 0238 , Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 020561, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 561 та витягів з Державного земельного кадастру від 20.03.2024р. та від 28.03.2024 р. на земельні ділянки з кадастровими номерами 2624084600:01:004:0151 та 2624084600:01:004:0158.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Надвірнянська міська рада, Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 04054257 м. Надвірна, вул. Мазепи №29, Надвірнянський район Івано-Франківська область.

Суддя Міськевич О.Я.