справа № 278/1373/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі – ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») звернулося із позовом до ОСОБА_1 та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути із останньої заборгованість в загальній сумі 11 025,29 грн.
У обґрунтування заявленого ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» повідомило, що між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» (далі – ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на підставі якого остання отримала грошові кошти та зобов`язалася повернути їх у строки, обумовлені цим договором. У подальшому право вимоги за цим договором перейшло до позивача, але ОСОБА_1 самоусунулася від виконання взятих на себе зобов`язань й через це позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
16 червня 2025 року за наслідками розгляду справи судом ухвалено заочне рішення про повне задоволення позовних вимог ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», яке скасовано відповідною ухвалою суду від 10 вересня 2025 року і новий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачка, скориставшись своїм процесуальним правом, направила на адресу суду відзив на позовну заяву в якому в позовні вимоги визначала частково, а саме вимоги щодо сплати тіла кредиту в сумі 6 227,23 грн.
У обґрунтування заявленого остання повідомила, що вона є дружиною військовослужбовця Збройних Сил України, а тому на неї розповсюджуються приписи п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема в частині звільнення її від обов`язку сплати процентів за користування кредитними коштами. Поміж іншого у додаткових поясненнях ОСОБА_1 також звернула увагу й на те, що вищевказане заочне рішення суду було частково виконано і останньою в межах виконавчого провадження № 78726417 сплачено позивачеві 5 880,14 грн на погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
У відповіді на відзив ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» підтримало свою позицію, висловлену в позові.
Відповідачка, у свою чергу, подала заперечення на відповідь на відзив у яких не змінила своєї позиції, що відображена у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
21 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 114).
Відповідно до довідки окремої автомобільної санітарної роти СЕДО 2149 № 285 від 19 серпня 2025 року ОСОБА_2 із 11 березня 2022 року по дату надання цієї інформації перебуває у вказаній військовій частині на військовій службі за призовом під час мобілізації (а.с. 116).
25 квітня 2024 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та ОСОБА_1 укладений договір № 4593416 (далі – Договір) відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 11 000 грн (п. 1.2.1 Договору) строком на 360 днів (п. 1.3 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на рівні 1,5% за кожен день користування кредитом (п. 1.4.1 Договору).
Окрім цього, правилами п. 1.4.2 Договору передбачено, що в цих правовідносинах може застосуватися знижена процента ставка якщо клієнт до 24 травня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу (а.с. 12-22).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ», останнім за ОСОБА_1 обліковувався борг в загальній сумі 51 811,15 грн із яких 10 999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 35 311,16 грн – заборгованість за процентами та 5 500 грн – штрафні санкції. Разом з тим, 21 травня 2024 року на погашення заборгованості ОСОБА_1 сплачено 29,71 грн із яких 0,01 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту та 29,70 на погашення заборгованості за процентами. Також проценти за користування кредитом в період з 25 квітня 2024 року ро 24 травня 2025 року включно нараховувалися за ставкою 0,01% на день (а.с. 26-30).
24 грудня 2024 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладений договір факторингу № 24/12/24 відповідно до умов п. 3.1.3 якого право вимоги за цим договором переходить до фактора з моменту його підписання та надходження фінансування у повному обсязі (а.с. 33-39).
Того ж дня на виконання вимог зазначеного договору факторингу ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» сплачено ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» 1 297 883,12 грн, що підтверджується копією інструкції кредитового переказу коштів № 1855 від 24 грудня 2024 рок (а.с. 40).
Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком до зазначеного договору факторингу ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 4593416 від 25 квітня 2024 року на загальну суму 51 811,15 грн (а.с. 41).
Згідно з розрахунком, наведеним ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» у заяві про зменшення позовних вимог, останнє обліковує за ОСОБА_1 борг в загальній сумі 11 025,29 грн з яких 10 999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту та 25,30 грн – заборгованість за процентами обчисленими у строк з 25 квітня 2024 року по 17 травня 2024 року включно (а.с. 139).
Також з постанови про закінчення виконавчого провадження № 78726417 від 15 вересня 2025 року, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Беланом І.В., вбачається, що на виконанні вказаного приватного виконавця перебував виконавчий документ з примусового виконання заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/1373/25 від 16 червня 2025 року за яким виконавцем стягнено з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за кредитом в сумі 2 225,44 грн (а.с. 144).
Окрім цього, з постанови про закінчення виконавчого провадження № 78726411 від 15 вересня 2025 року, яка винесена цим же приватним виконавцем, вбачається, що останнім в межах виконання зазначеного заочного рішення суду стягнено з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» судовий збір в сумі 1 007,61 грн (а.с. 150).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Нормою ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). 

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову із огляду на таке.
Так, позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачкою умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості.
Разом із тим, стосовно доводів ОСОБА_1 щодо розповсюдження на неї приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд вказує наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав законної сили 18 травня 2024 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» був вкладений викласти в наступній редакції:  «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Судом установлено, що вищевказаний кредитний договір був укладений 25 квітня 2024 року, тобто у період з 25 квітня 2024 року по 17 травня 2024 року включно на ОСОБА_1 не розповсюджувалися пільги по сплаті процентів за користування кредитними коштами.
Разом з тим, відповідно до постанови Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Так, згідно з умовами раніше вказаного кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 11 000 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у строк до 24 травня 2024 року включно на рівні 0,01% за кожен день користування.
Отже, розмір процентів, які належить нараховувати останній за користування кредитними коштами в період з 25 квітня 2024 року по 17 травня 2024 року становить 25,30 грн (з розрахунку 11 000 х 0,01% х 23 дні).
Проте, із розрахунку первісного кредитора ТЛОЗ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» слідує, що ОСОБА_1 на погашення заборгованості за процентами 21 травня 2025 року сплачено 29,70 грн, а отже повністю погашено заборгованість в цій частині.
З приводу сплати відповідачкою заборгованості за тілом кредиту суд зауважує, що залишок коштів, внесених на погашення процентів, а саме 4,40 грн мають бути віднесеними на погашення тіла кредиту, як і грошові кошти сплачені ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 78726417 в сумі 2 225,44 грн.
Тобто, заборгованість за тілом кредиту, яку належить стягнути з відповідачки на користь позивача в межах цього провадження становить 8 770,15 грн (з розрахунку: 10 999,99 грн– 4,40 грн – 2 225,44 грн).
Доводи ж заявниці стосовно того, що нею на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором сплачено 5 880,14 грн суд відхиляє, як такі, що не підтверджуються матеріалами справи, оскільки у ній відсутні відповідні платіжні документи на підтвердження зазначених обставин.
Ураховуючи усе викладене вище, суду уважає за необхідне задовольнити цей позов частково, а саме в частині стягнення із відповідачки заборгованості за тілом кредиту.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Окрім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути судові витрати за розгляд цієї справи які складаються із суми судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, тобто в сумі 1 291,86 грн. Однак, оскільки з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 на користь позивача вже сплачений судовий збір в сумі 1 007,61 грн, то з останньої на користь заявника належить стягнути лише 284,25 грн.
Щодо питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. 
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу останнім до матеріалів позову долучено копії: договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року (а.с. 42-43) та витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 44 від 03 лютого 2025 року (а.с. 47).
Зокрема, із зазначеного акту приймання-передачі наданих послуг вбачається, що адвокатом Руденком К.В. надано послуги зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів на загальну суму 10 000 грн.
Зазначення вартості кожної окремої наданої позивачеві послуги у цьому акті відсутнє, як і зазначення витрачених адвокатським об`єднанням годин на надання таких послуг.
Так, у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 виснувано, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Отже, у цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію з питання, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за наслідками розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише має бути сплачено.
У подальшому від вищевказаної правової позиції Верховний Суд не відступав (постанова від 22 січня 2021 року в справі № 925/1137/19).
Таким чином, ураховуючи вищевикладену судову практику з приводу врегулювання подібних правовідносин, а також зважаючи на заперечення сторони відповідачки щодо стягнення заявленого позивачем розміру судових витрат, що викладені у додаткових поясненнях, та часткове задоволення позову суд уважає за необхідне зменшити суму таких витрат до 4 000 грн.
Зазначений висновок суду обумовлений тим, що надання адвокатом ряду консультацій клієнту з приводу способів захисту його права не є витратами, пов`язаними із розглядом цієї справи у суді. Окрім цього, відсутність у акті прийму-передачі наданих послуг зазначення годин, витрачених адвокатським об`єднанням на написання позовної заяви, а також незначна складність цієї справи не дають суду можливості стверджувати, що для надання такої послуги адвокатським об`єднання втрачено значну кількість часу. 
Отже, суд уважає суму 4 000 грн такою, що відповідає принципу співмірності та розумності витрат позивача на професійну правничу допомогу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, код ЄДРПОУ 41915308) заборгованість за кредитним договором № 4593416 від 25 квітня 2024 року в сумі 8 770 (вісім тисяч сімсот сімдесят) гривень 15 копійок.
У решті вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» судовий збір в сумі 284 (двісті вісімдесят чотири) гривні 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 21 квітня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький