Справа № 159/7925/24 	Головуючий у 1 інстанції: Шишилін О. Г. 	
Провадження № 22-ц/802/525/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: №2001897607901 від 14 червня 2021 року на суму 10 000 грн; №1001964367101 від 04 вересня 2021 року на суму 15000 грн; та №1002095044501 від 15.02.2022 року на суму 20 000 грн.
Позивач вказував, що відповідач не виконувала свої кредитні зобов`язання належним чином тривалий час, у зв`язку з чим у неї станом на 09 вересня 2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 64727,33 грн, яка складається з: 
- за кредитним договором №2001897607901 від 14 червня 2021 року в сумі 15292,57 грн, а саме : 9952,89 грн заборгованості за кредитом, 5339,68 грн заборгованості за процентами; 
- за кредитним договором №1001964367101 від 04 вересня 2021 року - в сумі 22276,70грн , з яких :11047,49 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1,71 грн заборгованість за процентами; 11227,50 грн - заборгованість за комісією;
- за кредитним договором №1002095044501 від 15 лютого 2022 року - в сумі 27158,06 грн, яка складається з : 19076,68 грн - заборгованості за тілом кредиту, 3,46 грн – заборгованості за процентами; 8077,92 грн - заборгованості за комісією.
На підставі наведеного, враховуючи, що договірні зобов`язання щодо повернення суми боргу не виконані боржником, позивач просив суд стягнути з відповідачки в свою користь кредитну заборгованість у розмірі 64727,33 грн, а також суму понесених судових витрат.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитними договорами № 2001897607901 від 14 червня 2021 року, №1001964367101 від 04 вересня 2021 року, №1002095044501 від 15 лютого 2022 року у загальній сумі 40077,24 грн, а також судовий збір в сумі 1499,95 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог зі стягнення процентів за кредитним договором № 2001897607901 від 14 червня 2021 року, АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати в цій частині, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги за кредитним договором № 2001897607901 від 14 червня 2021 року задовольнити у повному обсязі.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що 14 червня 2021 року ОСОБА_1 підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001897607901. Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію банку на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом – ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування.
Зазначає, що кредитування відповідача відбувалося на підставі індивідуальної частини договору – заяви та публічної частини договору ДКБО. Вказує, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» (в редакції Закону України від 20.09.2019) є публічною частиною договору, до якої приєдналася відповідач, підписавши заяву, яка є індивідуальною частиною договору.
Заява невід`ємно пов`язана із ДКБО, і відповідач, підписавши заяву, підтвердила згоду та розуміння з умовами ДКБО. Також вказує, що відповідач не була позбавлена можливості відмовитися від договору протягом 14-ти календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку у письмовій формі з одночасним поверненням грошових кошів, одержаних згідно з умовами договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором, як це передбачено ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування». Жодних заперечень щодо умов заяви відповідач банку не надавала ні в момент підписання кредитного договору (заяви), ні протягом строку його дії.
Вказує, що, звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості відповідачки, у тому числі за процентами, надав до суду належні та допустимі докази (зокрема: копію заяви, паспорту споживчого кредиту, які підписані відповідачем; виписку з особового рахунку відповідача, розрахунок заборгованості, який має табличну форму та містить детальну інформацію щодо графіка повернення тіла кредиту та процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; відомостей щодо фактичної суми погашення відповідачем кредиту з розбивкою на суми та конкретної календарні дати; залишку непогашеної суми за кожним платежем), а тому позов слід було в оскаржуваній частині задовольнити повністю .
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи, як малозначну, виходячи із ціни даного позову (64727,33 грн).
За частинами першою, другою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскільки АТ "ПУМБ" оскаржує рішення місцевого суду лише в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за кредитним договором від 14 червня 2021 року № 2001897607901, тому, виходячи з вимог ст.367 ЦПК, в іншій його частині рішення суду апеляційним судом не переглядається і на предмет законності та обгрунтованості не перевіряється.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором №2001897607901 від 14 червня 2021 року, належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість у межах дії даного кредитного договору, яка підлягає стягненню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом установлено та не заперечувалось відповідачкою, що між сторонами існують договірні відносини за кредитним договором №2001897607901 від 14 червня 2021 року на суму 10000 грн, за яким визначено плату за користування кредитом 47,88% річних. Строк дії договору – 12 місяців.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2001897607901 від 14 червня 2021 року має заборгованість за кредитом в сумі 15292,57 грн, з яких : 9952,89 грн - тіло кредиту та 5339,68 грн - заборгованість за процентами.
Зі змісту поданого до суду першої інстанції представником відповідача ОСОБА_2 відзиву на позов убачається, що за вказаним договором відповідач заборгованість за тілом кредиту в сумі 9952,89 грн визнає повністю. 
Отже, між сторонами виник спір з приводу стягнення установлених умовами договору процентів за користування кредитними коштами за період кредитування у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позичальником.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).
Так як умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом, на підтвердження укладення спірних кредитних договорів банком долучено лише копію заяви № 1001964367101 від 04 вересня 2021 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "ПУМБ", відсутні підписані позичальницею умови договору про пролонгацію даного договору. 
На підтвердження умов укладеного між сторонами кредитних договорів позивач надав суду копії публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (редакція від 15 березня 2021 року), яка не підписана відповідачкою.
З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заявлених позивачем відсотків за користування кредитними коштами, оскільки між сторонами не було погоджено істотних умов щодо порядку та строку сплати відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично отримані та використані позичальником кошти, які останньою у добровільному порядку повернуті не були.
Як слідує із розрахунку заборгованості, період нарахування позивачем процентів починається з 30 липня 2021 року по 30 листопада 2023 року. Також установлено, що відповідач користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості. Відповідно в межах дії договору станом на 30 червня 2022 року (тобто станом на час закінчення 12-місячного строку кредитування) відповідач мала заборгованість за процентами 355,87 грн (а.с.85 т.1). 
Отже, доводи позивача в апеляційній скарзі, що після закінчення строку кредитування за спірним кредитним договором сторонами було продовжено дію договору кредиту на той самий строк, не підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за процентами за кредитним договором № 1001964367101 від 04 вересня 2021 року в розмірі 355,87 грн є правильним.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачкою визнано факт укладення спірного кредитного договору, надання кредитних коштів, користування цими коштами та наявності заборгованості за договором, то суд першої інстанції дійшов обгрнутованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України підставами для залишення судового рішення без змін, а скарги без задоволення є визнання судом апеляційної інстанції, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 21 квітня 2026 року, тобто дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2026 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий

Судді