Справа № 683/3930/25
2/683/417/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.
секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/3930/25, 2/683/417/2026 за позовом ОСОБА_1 до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про встановлення факті, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно

у с т а н о в и в:

В грудні 2025 року позивач звернулася в суд з позовом і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером: 6824288600:02:004:0550 цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за вищезазначеною адресою.
Крім того позивач просить встановити: факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований Остропільським Рай бюро РАЦС 23 жовтня 1948 року, про що зроблено відповідний запис за № 54; факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області 15 вересня 1989 року, в якому він зазначений як ОСОБА_3 .
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті вона 27 червня 2000 року склала заповіт, посвідчений секретарем Староостропільської сільської ради та внесеного до реєстру за №188, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла позивачу. 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ( частину якого вона прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка (батька позивача) ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровим номером: 6824288600:02:004:0550 цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою житлового будинку. 
Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, а також і за законом після смерті своєї матері.
Рішенням державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотної Т.В. позивачу відмовлено в оформлені спадкових прав на майно після смерті матері у зв`язку з неможливостю встановлення факту родинних відносин, а саме, що батьки позивача були подружжям, що ОСОБА_2 була матір`ю Позивача, через розбіжності в написанні їх прізвищ; неможливості встановлення належності правовстановлюючого документа на житловий будинок батькові позивача через розбіжності в написанні прізвища батька в правовстановлюючому документі на майно та в свідоцтві про його смерть; віднесення спадкового майна до суспільної групи «колгоспний двір» (відмова нотаріуса від 10.12.2025 року № 1794/02-14). 
В судове засідання представник позивача адвокат Мініх І.М. подала письмову заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, просить позов задоволити. 
Представник відповідача Староостропільської сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. 
З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). 
Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. 
За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . Згідно інформаційної довідки та відповіді Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 21 січня 2026 року спадкова справа до майна ОСОБА_3 не заволилась.
Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів Хмельницької області 15 вересня 1989 року, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який

знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .
Згідно виписки з погосподарської книги № 6 Староостропільської сільської ради за 1991-1995 роки с. Старий Остропіль, станом на 15.04.1991 року за адресою: АДРЕСА_1 , головою колгоспного двору був ОСОБА_3 , членом колгоспного двору була його дружина - ОСОБА_2 .
Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:
- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; 
- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;
- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. 
Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів у погосподарських книгах належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року головою якого був ОСОБА_3 та членом ОСОБА_2 , тому спірний будинок є їх спільною власністю, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку ( по частці).
Отже, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшла частка житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . 
Згідно довідки Старокоостропільської сільської ради №612 від 4 грудня 2025 року ОСОБА_3 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований та проживав із дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Отже ОСОБА_2 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 частку будинковолодіння АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, 27 червня 2000 року вона склала заповіт, посвідчений секретарем Староостропільської сільської ради та внесеного до реєстру за №188, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла позивачу. Згідно матеріалів спадкової справи №157/2025 від 18 березня 2025 року спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи,

припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення. 
ОСОБА_2 прийняла, але не оформила спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно, враховуючи те, що їй належала частка в майні колгоспного двору як члену колгоспного двору, а також прийняту нею частку в майні колгоспного двору після смерті свого чоловіка, до складу спадщини ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 входив цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером: 6824288600:02:004:0550 цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою житлового будинку, право на спадкування якого за заповітом має її син ОСОБА_1 .
Наведене підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Відповіддю на звернення від 10.12.2025 року № 1794/02-14 державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. позивачу відмовлено в оформлені спадкових прав на майно після смерті матері у зв`язку з неможливостю встановлення факту родинних відносин, а саме, що батьки позивача були подружжям, що ОСОБА_2 була матір`ю Позивача, через розбіжності в написанні їх прізвищ; неможливості встановлення належності правовстановлюючого документа на житловий будинок батькові позивача через розбіжності в написанні прізвища батька в правовстановлюючому документі на майно та в свідоцтві про його смерть; віднесення спадкового майна до суспільної групи «колгоспний двір». 
Враховуючи, що будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок належить колгоспному двору, станом на 15 квітня 1991 року головою якого був ОСОБА_3 та членом його дружина ОСОБА_2 , яка успадкувала але не оформила частку зазначеного домоволодіння, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем, який є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за заповітом, право власності на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку за цією ж адресою. 
Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки. 
Керуючись ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Позов задоволити. 
Встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований Остропільським Рай бюро РАЦС 23 жовтня 1948 року, про що зроблено відповідний запис за № 54. 
Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області 15 вересня 1989 року, в якому він зазначений як ОСОБА_3 . 

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером : 6824288600:02:004:0550 цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресоюАДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач:  Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: с. Старий Остропіль Хмельницього району Хмельницька область, код ЄДРПОУ 04405461.
Текст рішення виготовлено 16 березня 2026 року.

Суддя