ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

04 березня 2026 року	Справа №160/24611/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул.Смілянська, буд.23, м.Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та скасування рішень,

установив:

27 серпня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.04.2025 року у справі № 262940021858 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.05.2025 року у справі № 262940021858 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.05.2025 року у справі № 262940021858 про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за віком), з 17.04.2025 року, включивши при цьому до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди: - з 01.09.1982 року по 01.04.1983 року; - з 01.09.1983 року по 09.10.1985 року; - з 06.06.1986 року по 15.11.1986 року; - з 12.03.1988 року по 12.03.1991 року - з 03.10.1989 року по 20.12.1989 року; - з 04.03.1990 року по 30.04.1992 року; - з 22.02.1993 року по 04.07.1994 року; - з 01.11.1994 року по 02.04.1995 року; - з 15.04.1999 року по 15.04.2002 року; - з 23.04.2001 року по 23.05.2001 року; - з 04.11.2003 року по 24.10.2005 року; - з 27.08.2007 року по 16.04.2025 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідачі відмовили у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На думку позивачки, такі дії відповідача є протиправними, оскільки має достатньо стажу для призначення пенсії. Вважаючи протиправною відмову відповідачів, позивачка звернулася з цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
15 вересня 2025 року від Головного управління ПФУ в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
15 вересня 2025 року від Головного управління ПФУ в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
15 вересня 2025 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
19 вересня 2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 р. відмовлено у залученні третьої особи.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що 26.03.2025 р. позивачка звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 03.04.2025 р. №262940021858 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди: роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 30.04.1992, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 06.06.1986, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991; навчання з 23.04.2001 по 23.05.2001, згідно з свідоцтвом від 23.05.2001 № 4/15-02, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації чи здобуту спеціальність; - обчислення страхового стажу за періоди роботи після січня 2004 року проведено за наявними даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.
Суд встановив, що 09.05.2025 р. позивачка звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління ПФУ в Черкаській області від 16.05.2025 р. №262940021858 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1983 по 09.10.1985(в республіці Білорусь), згідно архівної довідки від 20.02.2001 №47/406, оскільки відтиск печатки що засвідчує запис на іноземній мові. Відповідно п.2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок) документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; період роботи з 01.01.1992 по 30.04.1992 ( в росії) згідно трудової книжки від 06.06.1987 серія НОМЕР_3 , оскільки внаслідок виходу України з 19 червня 2023 року з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; період навчання з 23.04.2001 по 23.05.2001, згідно свідоцтва від 23.05.2001 №4/15-02, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації.
Суд встановив, що 23.05.2025 р. позивачка звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 30.05.2025 р. №262940021858 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу заявника не зараховано: не враховано до загального страхового стажу період роботи на території в росії з 01.01.1992 по 30.04.1992 згідно трудової книжки, оскільки відповідно до постанови КМУ № 562 від 16.05.2025 коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, республіках зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа інших зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в державах. - до страхового стажу не зараховано період навчання (республіка білорусь) з 01.09.1983 по 09.10.1985, згідно диплому та додатково долучених території документів, оскільки відсутні дані щодо неотримання виплат за стаж, набутий на БРСР. У разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат. Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи
Не погоджуючись з спірними рішеннями відповідача, та вважаючи їх протиправними позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону № 1788-XII та п. 1 Порядку № 637, вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п.2.6 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі №439/1148/17.
Суд встановив, що позивачка, зокрема, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за віком), з 17.04.2025 року, включивши при цьому до страхового стажу такі періоди: - з 01.09.1982 року по 01.04.1983 року; - з 01.09.1983 року по 09.10.1985 року; - з 06.06.1986 року по 15.11.1986 року; - з 12.03.1988 року по 12.03.1991 року - з 03.10.1989 року по 20.12.1989 року; - з 04.03.1990 року по 30.04.1992 року; - з 22.02.1993 року по 04.07.1994 року; - з 01.11.1994 року по 02.04.1995 року; - з 15.04.1999 року по 15.04.2002 року; - з 23.04.2001 року по 23.05.2001 року; - з 04.11.2003 року по 24.10.2005 року; - з 27.08.2007 року по 16.04.2025 року.
Суд зазначає, що згідно з відомостей Форми РС-Право позивачці вже зараховано до страхового стажу такі періоди:
- з 01.09.1982 по 01.04.1983 р.;
- з 06.06.1986 по 15.11.1986 р.;
- з 12.03.1988 по 02.10.1989р.;
- з 03.10.1989 по 20.12.1989р.;
- з 21.12.1989 по 11.03.1991р.;
- з 08.10.1991 по 31.12.1991р.;
- з 22.02.1993 по 02.08.1993р.;
- з 03.08.1993 по 04.07.1994р.;
- з 01.11.1994 по 02.04.1995р.; 
- з 15.04.1999 по 14.04.2002р.;
- з 04.11.2003 по 31.12.2003р.;
- з 01.01.2004 по 31.12.2004р.;
- з 01.01.2005 по 24.10.2005р.;
- з 27.08.2007 по 28.02.2025р.
Оскільки за відомостями форми РС-Право вже зараховано до страхового стажу позивачки вказані періоди то у цій частині відсутні підстави для їх повторного зарахування.
Разом з тим, спірними залишаються такі періоди: з 01.09.1983 по 09.10.1985; 12.03.1991 (1 день); з 13.03.1991 по 07.10.1991; з 01.01.1992 по 30.04.1992; 15.04.2002 (1 день); з 01.03.2025 по 16.04.2025.
Щодо періоду з 01.09.1983 по 09.10.1985, суд зазначає таке.
Суд встановив, що рішенням Головного управління ПФУ в Черкаській області від 16.05.2025 р. №262940021858 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1983 по 09.10.1985 (в республіці Білорусь), згідно архівної довідки від 20.02.2001 №47/406, оскільки відтиск печатки що засвідчує запис на іноземній мові. Відповідно п.2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок) документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд зазначає, що матеріали справи містять архівну довідку Мозирського державного педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської разом із перекладом, виконаним перекладачем Бриштеном В.В. та нотаріально засвідченим приватним нотаріусом. 
Зазначена довідка видана Міністерством освіти Республіки Білорусь і підтверджує, що позивачка у період з 01.09.1983 по 09.10.1985 навчалася на факультеті загальнотехнічних дисциплін та фізики за денною формою навчання.
Таким чином, період навчання позивачки з 01.09.1983 по 09.10.1985 за денною формою у Мозирському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської підтверджений належним доказом, а саме архівною довідкою, поданою разом із перекладом українською мовою, що нотаріально засвідчений.
За таких обставин посилання відповідача на те, що відтиск печатки в довідці виконано іноземною мовою, не може бути підставою для незарахування спірного періоду до страхового стажу.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відмова в частині незарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 09.10.1985 є необґрунтованою, а тому цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Щодо періоду 12.03.1991 (1 день), суд зазначає таке.
Суд встановив, що згідно з трудовою книжкою від 06.06.1986р. серії НОМЕР_4 позивачка з 08.10.1991р. по 30.04.1992 працювала машиністом-кочегаром.
З огляду на те, що відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та пунктів 1, 2 Порядку №637 трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи, а також враховуючи, що відповідачами не наведено і не надано суду жодних доказів на спростування достовірності наведених записів чи заперечень щодо цього періоду, суд доходить висновку, що період 12.03.1991 (1 день) підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Щодо періоду з 13.03.1991 по 07.10.1991, суд зазначає таке.
Суд встановив, що ні зі змісту спірних рішень відповідачів, ні з матеріалів справи не вбачається наявності документів, які б підтверджували, що у вказаний проміжок часу позивачка перебувала у трудових відносинах, проходила службу, здійснювала іншу діяльність, що підлягає зарахуванню до страхового стажу, або навчалася.
Зокрема, записів у трудовій книжці позивачки про роботу в період з 13.03.1991 по 07.10.1991 судом не встановлено, а також не подано інших належних та допустимих доказів (довідок, наказів, архівних документів, відомостей персоніфікованого обліку тощо), які б підтверджували підстави для включення цього періоду до страхового стажу.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що правові підстави для зарахування періоду з 13.03.1991 по 07.10.1991 до страхового стажу відсутні.
Щодо періоду з 01.01.1992 по 30.04.1992, суд зазначає таке.
Суд зазначає, що зі змісту всіх трьох спірних рішень, ГУ ПФУ в Миколаївській області від 03.04.2025 №262940021858, ГУ ПФУ в Черкаській області від 16.05.2025 №262940021858 та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 30.05.2025 №262940021858 – вбачається, що підставою для незарахування цього періоду роботи на території рф є посилання відповідачів на припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 у зв`язку з тим, що рф припинила участь у цій Угоді, унаслідок чого, періоди роботи після 31.12.1991 на території рф не підлягають зарахуванню до страхового стажу за правилами цієї Угоди.
Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є трудова книжка. 
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).
Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі - Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на період роботи позивача в російській федерації.
Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 рф на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачами не може бути відмовлено у зарахуванні періодів роботи.
За наведених обставин, пенсійним органом протиправно не було враховано до страхового стажу позивача періоди його роботи на території рф з 01.01.1992 по 30.04.1992.
У зв`язку з чим, спірні рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 03.04.2025 №262940021858, ГУ ПФУ в Черкаській області від 16.05.2025 №262940021858 та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 30.05.2025 №262940021858 підлягають скасуванню.
Щодо періоду з 15.04.2002 (1 день), суд зазначає таке.
Суд встановив, що ні зі змісту спірних рішень відповідачів, ні з матеріалів справи не вбачається наявності документів, які б підтверджували, що у вказаний проміжок часу позивачка перебувала у трудових відносинах, проходила службу, здійснювала іншу діяльність, що підлягає зарахуванню до страхового стажу, або навчалася.
Зокрема, записів у трудовій книжці позивачки про роботу в період з 15.04.2002 судом не встановлено, а також не подано інших належних та допустимих доказів (довідок, наказів, архівних документів, відомостей персоніфікованого обліку тощо), які б підтверджували підстави для включення цього періоду до страхового стажу.
Щодо періоду з 01.03.2025 по 16.04.2025, суд зазначає таке.
Суд встановив, що згідно відомостей ОК-5 позивачка у спірний період працювала в Управлінні освіти Солом`янської районної у м.Києві Державної адміністрації.
Разом з тим, суд звертає увагу, що жодним із відповідачів у межах спірних рішень, а також у поданих до суду відзивах та інших матеріалах не наведено конкретних правових і фактичних підстав, з яких за наявності у позивачки підтверджуючих документів неможливо зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.03.2025 по 16.04.2025.
Таким чином, період роботи з 01.03.2025 по 16.04.2025 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.
При цьому, суд зобов`язує зарахувати спірні періоди саме Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, який прийняв хронологічно останнє рішення про відмову у призначенні пенсії.
В рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення такої пенсії, а саме: чи вистачає набутого позивачем стажу для призначення такого виду пенсії.
На час розгляду справи пенсія ще не призначена і остаточний правильний обрахунок страхового та пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивача достатнього стажу для призначення такої пенсії.
При цьому, призначення пенсії, в тому числі і обрахування стажу, необхідного для її призначення, за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України, якому після остаточного обрахунку стажу позивача визначитись із тим, чи достатньо такого стажу для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах.
За наведених обставин, підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відсутні.
У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
Разом з тим, з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись приписами ч. 2 ст. 9 КАС України, якими передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, при цьому, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, у цьому випадку, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 23.05.2025р. про призначення пенсії.
Враховуючи вищевикладене, позов належить задовольнити частково.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи те, що позов поданий через підсистему «Електронний суд», тому ставка судового збору за подання позову у цій справі становить 2906,88 грн. (3633,60 грн.*0,8).
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 2906,88 грн.
Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул.Смілянська, буд.23, м.Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та скасування рішень - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 03.04.2025 р. №262940021858.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.05.2025 р. №262940021858.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.05.2025 р. №262940021858.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 09.10.1985, 12.03.1991, з 01.01.1992 по 30.04.1992, з 01.03.2025 по 16.04.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 23.05.2025 р. про призначення пенсії за віком.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул.Смілянська, буд.23, м.Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко