ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2026 р. Справа№ 910/14914/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ходаківської І.П.
суддів: Євсікова О.О. 
Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників:
від позивача: Тимчишин Л. М.
від відповідача 1: Салівон В. І.
від відповідача 2: Цалованська-Луференко Я. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.12.2025 (про забезпечення позову)
у справі № 910/14914/25 (суддя А. М. Селівон)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН-ГРУП" 
до: 1. Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"; 2. Акціонерного товариства "Банк Альянс" 
про визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання вчинити дії, визнання укладеною додаткової угоди та визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позову та заяви про забезпечення позову.

В грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН-ГРУП" (далі за текстом - ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП"; позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі за текстом - НЕК "УКРЕНЕРГО"; відповідач 1) та Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі за текстом - АТ "Банк Альянс"; відповідач 2), в якій просить суд:
- визнати недійними на підставі ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України односторонній правочин - повідомлення НЕК "УКРЕНЕРГО" за вих. №01/71944 від 24.11.2025 про розірвання в односторонньому порядку договору №01/160-24 від 02.12.2024 року на виконання робіт по об`єкту Реконструкція ПС 330 кВ Чернігівська з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ);
- зобов`язати НЕК "УКРЕНЕРГО" (код ЄДРПОУ 00100227) погодити проектно-кошторисну документацію по об`єкту, погоджену листом ГШ ЗСУ від 11.10.2025 №300/1/ С/8623, до договору №01/160-24 від 02.12.2024 на виконання робіт по об`єкту Реконструкція ПС 330 кВ Чернігівська з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. №новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ);
- визнати укладеною між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та НЕК "УКРЕНЕРГО" додаткову угоду №3 до договору №01/160-24 від 02.12.2024 року на виконання робіт по об`єкту Реконструкція ПС 330 кВ Чернігівська з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), в наведеній в позовній заяві редакції;
- визнати такою, що не підлягає виконанню, гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) №751-25 від 05.02.2025, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "АЛЬЯНС БАНК" в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 №01/160-24 на виконання робіт по об`єкту Реконструкція ПС 330 кВ Чернігівська з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та НЕК "УКРЕНЕРГО".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправне розірвання НЕК "УКРЕНЕРГО" в односторонньому порядку укладеного з позивачем договору № 01/160-24 від 02.12.2024 на виконання робіт по об`єкту Реконструкція ПС 330 кВ Чернігівська з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), внаслідок помилки щодо обставин виконання позивачем умов правочину, у зв`язку з чим повідомлення НЕК "УКРЕНЕРГО" № 01/71944 від 24.11.2025 про розірвання в односторонньому порядку вказаного договору має бути визнано недійсним на підставі ст. ст. 203, 215, 229 ЦК України, з одночасним продовженням строків виконання робіт та збільшення ціни договору шляхом укладення додаткової угоди до договору № 01/160-24 від 02.12.2024 та погодженням проектно-кошторисної документації в новій редакції.

Також, позивач просить визнати такою, що не підлягає виконанню гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) №751-25 від 05.02.2025, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "АЛЬЯНС БАНК" в забезпечення виконання умов спірного договору від 02.12.2024 № 01/160-24, посилаючись на безпідставне звернення НЕК "УКРЕНЕРГО", як бенефіціара до банка - гаранта з вимогами про сплату коштів за гарантією та наявне у банку право на зворотну вимогу (регрес) до принципала (позивача) у розмірі всіх сплачених за такою гарантією сум, за відсутності порушень з боку ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" умов основного зобов`язання.

15.12.2025 ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просило застосувати заходи забезпечення позову у справі № 910/14914/25 шляхом заборони АТ "БАНК АЛЬЯНС" здійснювати будь-які платежі за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "БАНК АЛЬЯНС", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту АТ-2 захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський район, с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), за будь-якими вимогами НЕК "УКРЕНЕРГО", до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

В обґрунтування заяви (з урахуванням прийнятих судом доповнень до неї) позивач посилається на обставини виконання ним, як підрядником робіт на об`єктах НЕК "УКРЕНЕРГО" з влаштування фізичного захисту автотрансформаторів, що знаходяться на території Чернігівської області (далі - ПС 330 кВ "Чернігівська" АТ-2) на підставі укладеного між ТОВ "ДІНАТРОН - ГРУП" та НЕК "УКРЕНЕРГО" як замовником договору № 01/160-24 від 02.12.2024, предметом якого є "Реконструкція ПС 330 кВ "Чернігівська" з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ).

Враховуючи безпідставне звернення НЕК "Укренерго" як бенефіціара до банка-гаранта з вимогами про сплату коштів за гарантією та наявне у банку право на зворотну вимогу (регрес) до принципала (позивача) у розмірі всіх сплачених за такою гарантією сум, за відсутності порушень з боку ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" умов основного зобов`язання, позивач звернувся з позовними вимогами, в тому числі, про визнання такою, що не підлягає виконанню гарантію за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "АЛЬЯНС БАНК" в забезпечення виконання умов спірного договору від 02.12.2024 № 01/160-24, які втратять практичний сенс у разі реалізації банківської гарантії.

При цьому, в якості додаткових доводів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у даному спорі позивач посилається на той факт, що застосування гарантії буде мати наслідком списання з банківського рахунку позивача грошових коштів у великому розмірі, що призведе до погіршення фінансового стану підприємства, неможливості виплати заробітної плати найманим працівниками, затримки інших термінових платежів, в тому числі обов`язкових, і, як наслідок, майже до повної паралізації господарської діяльності ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП".

Отже, зазначене в сукупності, на переконання позивача, свідчить про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, зокрема, в частині вимог про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2025 у справі № 910/14914/25 заяву ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" про забезпечення позову у справі № 910/14914/25 задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову у цій справі шляхом заборони АТ "БАНК АЛЬЯНС" здійснювати будь-які платежі за вимогами НЕК "УКРЕНЕРГО" за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" АТ "БАНК АЛЬЯНС", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту АТ-2 захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський район, с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. В іншій частині в задоволенні заяви ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" відмовлено.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову у цій справі у вигляді заборони здійснювати будь-які виплати саме за банківською гарантією згідно договору про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, як спосіб забезпечення позову в частині вимоги про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, позаяк такі заходи жодним чином не порушують інтересів відповідачів та інших осіб, в той же час дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача, а також є адекватними, пропорційним і безпосередньо пов`язаними з предметом спору. При цьому, судом враховано, що обраний заявником захід забезпечення позову є тимчасовим, на період вирішення спору, з метою зупинення та запобігання вчиненню під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника в межах даного спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечень на неї

Не погодившись із постановленою ухвалою суду першої інстанції, НЕК "УКРЕНЕРГО" звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржника зазначає, що:
судом першої інстанції не враховано правових позицій Верховного Суду у постановах від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 та від 07.02.2025 у справі № 910/7497/24; 
судом першої інстанції не досліджено наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; 
питання про застосування заходів забезпечення позову з тих самих підстав вже неодноразово вирішувалось господарським судом міста Києва за заявами позивача та у задоволенні заяв було двічі відмовлено; 
заява позивача не відповідає вимогам статті 139 ГПК України щодо зустрічного зобов`язання.

У відзивах на апеляційну скаргу ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "БАНК АЛЬЯНС" просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги НЕК "УКРЕНЕРГО" та залишити оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Також ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" подані додаткові письмові пояснення, які залучені до матеріалів справи і враховані судом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги та явка представників сторін. 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 (колегія суддів у складі: Ходаківської І. П. - головуючої, Владимиренко С. В., Демидової А. М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НЕК "УКРЕНЕРГО" на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.12.2025 у справі № 910/14914/25 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.02.2026.

Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 справу прийнято колегією суддів у визначеному складі до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 26.02.2026.

Присутній у судовому засіданні 26.02.2026 представник НЕК "УКРЕНЕРГО" просив задовольнити апеляційну скаргу.

Присутні у судовому засіданні 26.02.2026 представники ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "БАНК АЛЬЯНС" просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою частково задоволено заяву про забезпечення позову шляхом заборони АТ "БАНК АЛЬЯНС" здійснювати будь-які платежі за вимогами НЕК "УКРЕНЕРГО" за договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" АТ "БАНК АЛЬЯНС", в забезпечення виконання умов договору від 02.12.2024 № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту АТ-2 захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський район, с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 та частин 4, 11 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У спорах майнового характеру про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на заявника та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору, тобто такі заходи можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі (аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Постановляючи ухвалу про заборону відповідачу або третім особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.01.2026 у справі № 917/1717/25, передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Вирішуючи питання обґрунтованості заяви позивача про забезпечення позову місцевий господарський суд, за результатами аналізу позовних матеріалів, правомірно вказав про наявність окрім вимог про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання основного договору, зобов`язання погодити проектно-кошторисну документацію та визнати укладеною додаткову угоду до договору № 01/160-24 від 02.12.2024, тобто, безпосередньо пов`язаних виконанням умов такого правочину, похідної матеріально - правової вимоги позивача до відповідачів про визнання банківської гарантії за договором про надання гарантії (гарантійної лінії) № 751-25 від 05.02.2025 такою, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції, з посиланням на приписи статей 546-548 Цивільного кодексу України, зазначив, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при поруці та гарантії.

Враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, норми ГК України та ЦК України, якими врегульовано забезпечення виконання зобов`язання гарантією та її правову природу, слід розуміти таким чином, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду, зокрема, з позовними вимогами немайнового характеру (про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню), то в цьому випадку має досліджуватися така підстава для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Подібна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/8225/20, від 13.01.2021 у справі від 07.10.2021 у справі №910/2287/21

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності. При цьому, зокрема, заборона відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову, тобто, така заборона має стосуватися виключно предмета спору.

Судом першої інстанції достовірно встановлено та НЕК "УКРЕНЕРГО" не спростовано той факт, що виплата коштів гарантом бенефіціару за банківською гарантією нівелює значення судового рішення у випадку задоволення позовних вимог ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" до АТ "Банк Альянс" та зробить неможливим ефективний захист прав позивача в даному судовому процесі, оскільки для ефективного захисту ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" необхідно буде ініціювати новий судовий спір про стягнення з бенефіціара безпідставно отриманих коштів, в той час як з`ясування обставин та підстав дійсності вимог АТ "НЕК "Укренерго" до банку-гаранта в межах одного судового провадження сприятиме дотриманню процесуальної економії, а також зменшенню додаткових часових та матеріальних витрат позивача, зокрема, в частині сплати зборів та витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, суд першої інстанції правильно констатував наявність у АТ "Банк Альянс", як гаранта, права на зворотну вимогу (регрес) до боржника (принципала) в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, проте оскільки ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" не визнається законність вимог НЕК "УКРЕНЕРГО", невжиття заходів забезпечення позову у даній справі зумовить нарахування штрафних санкцій, відповідальність за які буде покладено на ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та спричинить виникнення інших судових спорів, що, у свою чергу, не відповідає принципам господарського судочинства та ефективному захисту порушеного права.

За таких обставин за наявності вимог бенефіціара до банку-гаранта щодо виплати гарантійного платежу та відповідного звернення банку до позивача з вимогами про перерахування коштів для покриття можливих витрат за гарантією, суд дійшов заснованого на законі висновку, що обґрунтованими та адекватними в межах даного спору є заходи забезпечення позову у вигляді заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківською гарантією в межах договору про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, оскільки такі заходи спрямовані запобіганню виникненню можливих перешкод для захисту та відновлення прав позивача у разі задоволення позову, але невжиття їх, у разі виконання банком своїх зобов`язань за гарантією, може ускладнити чи зробити неможливим його захист. 

З огляду на вищенаведене, місцевий господарський суд частково задовольнив заяву позивача та вжив заходи забезпечення позову у цій справі № 910/14914/25 у вигляді заборони здійснювати будь-які виплати саме за банківською гарантією згідно договору про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025, як спосіб забезпечення позову в частині вимоги про визнання зазначеної банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, вказавши, що такі заходи жодним чином не порушують інтересів відповідачів та інших осіб, в той же час дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача, а також є адекватними, пропорційним і безпосередньо пов`язаними з предметом спору.

Судом також було враховано, що обраний заявником захід забезпечення позову є тимчасовим, на період вирішення спору, з метою зупинення та запобігання вчиненню під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника в межах даного спору.

Вказаний висновок місцевого господарського суду повністю узгоджується з останньою практикою Верховного суду, викладеною у постановах від 26.08.2025 у справі №910/6973/25 та від 17.07.2025 у справі № 910/3606/25, у подібних правовідносинах зі справою № 910/14914/25.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" зазначено, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору.

Отже, частково задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції, цілком правомірно виходив із доведеності фактичних обставин, із якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову, зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, співмірністю та адекватністю вжитих заходів забезпечення позову в співвідношенні з предметом заявлених позовних вимог немайнового характеру, збалансованості інтересів сторін, тому відсутні підстави для їх скасування.

Водночас, посилання НЕК "УКРЕНЕРГО" на правовий висновок Верховного Суду, викладений у справі № 910/7497/24 як подібний зі справою, яка переглядається, є помилковим з огляду на таке.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено в пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).

При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено в пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).

За змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями спірні процесуальні правовідносини в цій справі та в зазначеній НЕК "УКРЕНЕРГО" справі № 910/7497/24 не є подібними з огляду на істотні відмінності щодо вжитих судами заходів забезпечення позову, пов`язаних з правами та обов`язками сторін відповідних спорів, що зумовлює різний зміст спірних процесуальних правовідносин і виключає застосування вказаних правових позицій під час вирішення питання забезпечення позову в цій справі.

Так, ухвалюючи постанову від 07.02.2025 у справі № 910/7497/24 (предмет позову - визнання укладеною додаткової угоди від 03.06.2024 № 5 до індивідуального договору від 22.02.2022 № ПГ2202/3346-22 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 22.02.2022 № ПГ/3345/34-22), якою було скасовано судові рішення судів попередніх інстанцій про вжиття аналогічних заходів забезпечення позову та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ "І Джі Еф Трейдінг" про забезпечення позову, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в пунктах 6.41, 6.52 зазначила таке:
1) аналізуючи предмет позову у цій справі, а також вжиті судом заходи забезпечення позову, об`єднана палата вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, не дослідив наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, тому що позивач оскаржує не гарантійне зобов`язання, а саме відносини, які виникають з індивідуального договору, укладеного в межах рамкового договору, а тому виконання банком свого обов`язку перед АТ "Укргазвидобування" за гарантією жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки останній не є стороною одностороннього правочину (гарантії), а отже, заборона банку здійснювати виплати за гарантією не має правового зв`язку з предметом позовних вимог позивача, що суперечить вимогам статті 136 ГПК України (пункт 6.41);
2) виконання банком свого обов`язку перед бенефіціаром за гарантією жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача, оскільки останній не є стороною одностороннього правочину (гарантії), а поданий ним позов спрямований на захист його прав, передбачених саме індивідуальним договором до рамкового договору;
- системне тлумачення статей 136, 137 ГПК України дає можливість дійти висновку, що заборона банку здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями за будь якими вимогами бенефіціара є втручанням в господарську діяльність банку у розумінні статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльності" та такі заходи Документ сформований в системі "Електронний суд" 25.01.2026 9 забезпечення позову не відповідають процесуальним нормам, що регулюють ці правовідносини, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Проте, у справі, що наразі переглядається, предметом позову є, зокрема, визнання банківської гарантії, такою, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим, на відміну від справи № 910/7497/24, місцевим судом застосовано заходи забезпечення позову в межах предмета заявленого позову.

З огляду на наведене, доводи НЕК "УКРЕНЕРГО" про її неврахування зводяться до власного трактування таких висновків (без урахування конкретних обставин справи, предмета, підстав позову та наявних доказів у справі), що не може бути підставою для скасування заходів забезпечення вжитих судом. 

Вжиті судом заходи забезпечення позову не порушують права НЕК "УКРЕНЕРГО". В апеляційній скарзі відповідних обґрунтувань з цього приводу не наведено.

АТ "БАНК АЛЬЯНС" підтримує позицію ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та не заявляє про порушення своїх прав чи законних інтересів. У відзиві на апеляційну скаргу АТ "БАНК АЛЬЯНС" зазначило, що не вбачає в оскарженому судовому рішенні порушення принципів банківської діяльності.

Таким чином, твердження скаржника про втручання суду у господарську діяльність банку є декларативними та не підтвердженими позицією самого банку, який є безпосереднім учасником спірних правовідносин.

У зв`язку з викладеним вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, співмірності, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, як наслідок, наразі відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

З наведених раніше мотивів колегія суддів погоджується з обґрунтованими доводами ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "БАНК АЛЬЯНС", викладеними у відзивах на апеляційну скаргу НЕК "УКРЕНЕРГО".

Відтак колегія суддів відхиляє доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема статей 136, 137 ГПК України як такі, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. 

Судові витрати

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 17.12.2025 у справі №910/14914/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали оскарження у справі № 910/14914/25 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повну постанову підписано 02.03.2026. 

Головуючий суддя І.П. Ходаківська 

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова