359/12100/25
1-кп/359/330/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року   м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді 
ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62025100130003032 від 23.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, 
в с т а н о в и в :
Вимогами ст. 17, ст. 65, ст. 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. 
Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, та який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення та діє по теперішній час.
Наказом начальника окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби № 30-ОС від 20.01.2023 штаб-сержанта ОСОБА_4 було призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - кулеметника групи силової підтримки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України. Відповідно до наказу Голови Державної прикордонної служби України № 270-ОС від 12.02.2025 штаб-сержанта ОСОБА_4 було зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом штаб-сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 11, ст. 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.
Однак, під час дії воєнного стану, напередодні 03.04.2025 у військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований тимчасове незаконне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків військової служби.
Штаб-сержант ОСОБА_4 будучи зарахованим у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у порушення вимог ст. 17, ст. 65, ст. 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 11, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби 03.04.2025 не з`явився вчасно на службу, без поважних причин та дозволу безпосередніх командирів (начальників) до управління окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України та місця тимчасової дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А), що у м. Бориспіль Київської області, внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби не приймав та незаконно перебував за межами несення військової служби до 25.08.2025, тобто до дати, коли останній був затриманий слідчим ТУ ДБР у м. Києві за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4  повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та показав, що дійсно проходив службу в ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України. Через деякий час обвинуваченого направили в іншу частину та він почав проходити обхідний лист для переводу. В цей час у нього виникло питання по здоров`ю, тому ОСОБА_4 вирішив не з`являтися на службу та не виконувати свої службові обов`язки. Зазначив, що заходів для повернення до місця служби не приймав та чекав поки його затримають. Проходив службу за контрактом та знав про бойові завдання. 
Обвинувачений, його захисник та прокурор не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом визнається доведеним, що військовослужбовець ОСОБА_4 здійснив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України. 
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Під час судового розгляду обвинувачений відверто визнавав свою провину у злочині, висловлював щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, а тому суд вважає, що обставиною, яка пом`якшує покарання слід визнати щире каяття. В свою чергу обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.Дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що згідно вимоги про судимість він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Відповідно до службової характеристики, за час проходження служби у військові частині НОМЕР_2 (ОКПП «Київ») ОСОБА_4 зарекомендував себе як посередній військовослужбовець. При виконанні вказівок начальників може іноді допускати недбайливість. Свої функціональні обов`язки виконує на задовільному рівні. На критику та зауваження реагує, але не завжди робить з цього висновки. Знає і шанує традиції та звичаї українського народу.
Суд звертає увагу, що на території України триває воєнний стан, а обвинувачений, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, зобов`язаний був непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свої навички і майстерність, а також твердо знати й зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватися правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно перебувати у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах, коли військовослужбовці його ж військової частини виконують свій конституційний, військовий обов`язок, ризикуючи своїм життям, захищаючи суверенітет Батьківщини. Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. 
При цьому, суд зазначає, що у зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року №2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69, ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69, ст. 75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази відсутні. Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України, слід залишити в матеріалах кримінального провадження. 
З метою запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, з огляду на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд 
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою. 
Початок строку покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 попереднє ув`язнення з 25 серпня 2025 року (момент його фактичного затримання) по дату набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя   ОСОБА_1